Hej och välkomna till ett avsnitt av podden min resa
podden min resa produceras ju av företaget nysnö som ordnar
lagliga och trygga, sekulära och psykologledda retreatprogram i
Holland med sili subin före svenskar.
Det primärt det vi håller på med.
Och så har vi den här podden som syftar till att göra det normalt
att prata om det här med. Vänner sin psykolog eller ja,
var som helst egentligen. Det är målet och.
Idag ska vi ha med en man som heter Micke, så jag tänkte vi
ska bjuda in honom. Hej, Micke.
Hej Peder. Någonting som var som var som
var spända nu. Det var att du inledde med att
ett alltså att de här retreaten som nysnö.
Faciliterar är sekulära. Sa du?
Vad vad betyder egentligen sekulärt?
Ja. Det finns säkert någon som har
en tydligare ordboksdefinition här, men jag får bjuda på.
Kanske min bild tänker jag. Det handlar om att inte.
Inte ha en tydlig. Religiös kontext utan vara öppen
för det man kommer med det alla kommer med utan det.
Det finns liksom inte, det är inte en kristen eller en.
Hinduistisk eller buddhistisk. Tradition utan den är den är
öppen. Det är så jag tolkar det.
Ja. Men varför varför jag?
Varför jag reagerade lite på det var ju för att.
Jag har ju varit deltagare på ett ny snö program för ganska
precis ett år sedan nu. Vad hade du frågat mig för ett
år sedan så hade jag i alla fall varit helt säker på att att jag
kunde ställa mig innanför det där sekulära skrået tror jag.
Men så åkte jag på ett retreat med ny snö och.
Det var efter det har nog blivit en en.
En mer andlig version som eller ja skulle jag kanske säga utan
att det för den saken skulle behöva bli religion, men men i
alla fall andligheten har jag kommit på på banan tack vare
direkt skiten då. Kan relatera personligen också,
men vad du säger att du var på ett utredit för ett år sedan?
Om jag minns rätt är det rätt från vårt försnack här så var ju
det det som var ett så kallat mans retreat när nysnö ordnade
ett retreat som. Är för män, men det är inget
speciellt med det, utan det är bara att en mans kontext.
Ja precis, det var en grupp med med bara män manliga deltagare.
Så anledningen till att jag hoppade på d retreatet var jag
har haft några sådana här. Sådana tillfällen i livet som
som har varit väldigt tonsättande och med såna klara.
Val eller ni har hört om saker så här, liksom bara sånt.
Det där ska jag göra. Bara en sak var och.
Och jag jobbade och. Så kom det en kille som jag
känner då så att han skulle bli glasbåsare och i det samtalet så
sa jag, det ska jag också. Och sen så så var jag på
semester i i, i låfot i hennes värld och när jag kom dit så
tänkte jag så fan här ska jag bo och så flytta och så bodde jag
LO foten och så. Fick kom det upp en möjlighet om
att bli bonde. Fan, det ska jag göra och det är
en sån där. Tydliga liksom bara som dom
kommer från ingenting och det är bara som det ska jag göra.
Och samma sak var det när jag hörde om psykotelika för första
gången. Det var bara sånt det ska jag
göra. Eller hörde om det första
gången, men så när jag förstod kontexten i att man kan göra det
i ett med ett arbete i alltså ett inre ett inre arbete då?
Så jag började undersöka lite grann och såg att att nystnad
skulle ha någonting och då såg jag att då var det det här man
stutitet att presentera och då tänkte jag att kanske jag
behöver lite mer. Manlig energi på ett sätt, så
jag har jag har tre döttrar och bor ihop med sambo och jobbar
ihop med. Svärmor mycket och syster.
Har systrar och min mamma och så jag har ju haft.
Jag har liksom har mycket många. Kvinnliga vänner, liksom så så,
men känner du kanske att jag behövde så därför var det där
just kontexten mans program då lite intressant, tyckte jag.
Ska vi ju ska vi innan vi hoppar in på på.
Den historien får jag fråga lite grann om hur.
Det är med första gången du hörde talas om psykeeteelika
eller första gången som du insåg att det här var var ett fält för
mindre arbete. Vad, vad kom du med för?
För bild av en psykisk upplevelse eller det inre
arbetet. Nej ja, du, jag jobbar ju nu då
sedan sju år tillbaks som bonde uppe i.
I Tromsö, Nordnorge. När vi flytta upp hit så var det
en väldigt tuff period i i livet av massa olika.
Anledningen och jag hade ju som sagt, jag har gjort ganska
mycket olika saker och sett att liksom.
Alltså, det spelar nästan ingen alltså.
Det spelar ingen roll om jag vänder mig liksom till höger
eller vänster. Så länge jag håller på och går
ut hela tiden liksom. Så jag började liksom att
frågasätta lite sådär OK, men vart ligger lycka egentligen och
vart ligger och det förde mig liksom in på en sån en sån att
att börja lyssna på mer. Självhjälpsmaterial kan du väl
kalla det idag, liksom i jag hörde mycket på på björnhatti k
lindeblad till exempel och hans bok jag kan ha fel som påverkar
mig jättemycket. Det var väl liksom in.
Det var väl den första liksom grejen som gjorde att jag såg
att OK, men det kan vara kanske vara idé att inte liksom lägga
allt utanför mig, för jag gick då uppe i Tromsö och saknade
lofoten väldigt mycket. Och det ena leder ju till andra
i den här podd och algoritmvärlden, så det var blev
ju liksom väldigt mycket podcaster och och och ljudböcker
och sånt och hört på tankar och idéer om att sånt.
Situationen är alltid perfekt. Är ju liksom ett sånt.
Ett sånt? Intellektuellt uttryck, men vad
fan betyder det liksom? Och det kan man ju liksom, det
är ju det kan ju vara 1, 1, 1 hjälp.
Men om du står och är jävligt förtvivlad och och och.
I situationen så är ju det liksom.
Jag tänkte att kanske psykoderna kunde hjälpa mig att få det där.
Få förkroppsliga någonting andra.
Det var väl liksom det som som gjorde att jag drevs mot det.
Men det tog ju efter att jag hörde det så tog det åtta
månader tror jag innan innan jag anmälde mig till till retreatet
just för att jag var liksom så jag hade inget behov för att få
springa. Jag ville liksom att det skulle
bli rätt och så där. Jag var inte intresserad av att
testa själv eftersom jag aldrig hade.
Jag hade ingen erfarenhet och väldigt liten erfarenhet med
droger generellt. Om man nu kallar det här för
droger men men det är drogklassat så.
Så noll noll. Erfarenhet av psykadelka, så jag
ville liksom. Testa så OK, men det här har
jag. Här står jag inför någonting som
jag förstod då när jag hade läst på potentiellt kan vara väldigt
verkningsfullt och jag har ingen erfarenhet av det så då vill jag
liksom pröva och liksom göra det enligt boken då.
Så det var därför jag valde att göra det så tryggt som möjligt
och då var det bara det att det var på svenska var ju tryggt
såklart kunna vara på norska. Det har jag varit tillsammans,
men att det inte var engelskt och och så där så att.
Det var ju såna faktorer som gjorde att.
Att jag landade på nysnöd och som jag sa det där med manlighet
alltså att att det var en manlig upp som var kändes kändes liksom
all right. Okej, ska vi ska vi närma oss
vad som händer när du kommer i kontakt med nysnö du du anmäler
dig och. Många, många säger ju att
processen börjar redan där. Det låter din process hade
börjat en stund före förstås. Hur hur upplever du?
Hur upplever du första mötet med gruppen?
Det var ju ja kul lite så kul grejer är ju att.
Att jag alltid varit lite sådan irriterad på folk som som tar
plats i grupp om man inte har någon liksom om man inte har det
att komma med. Och det är ju liksom och då med
det kan jag menas att om det om det är på en föreläsare så står
någon och pratar någonting och säger någonting och så är det
någon som frågar om deras de har sagt för liksom 1,5, 1,5 minut
sedan kan bli så här men. Alltså om du inte följer med, så
bara inte följ med liksom inte inte ta platsen.
Så det var jag liksom jag var. Det var en sån grej som jag hade
med mig in i den där gruppdynamiken att liksom om jag
ska säga någonting så ska det vara så ska det vara liksom
adekvat och det ska vara genomtänkt och liksom, ja då ska
jag liksom prestera lite i i i gruppen då.
Så, men det var ju en annars var det ju en.
Det var ju en en fin, väldigt fin fint sätt att börja
processen på zoom innan som man gör då och med möta psykologer
som man som man ska ha som man ska ha eller liksom som som är
med och faciliterar var ju liksom just för att man när man
då kommer på plats så så är det liksom.
Man har igenkänning på en gång det.
Var, det är ju det är väldigt effektivt.
Det upplevdes som väldigt effektivt alltså.
Så. Och så kommer man ju ner där och
varför jag sa det där om att ta plats.
Det var ju för att när när jag började första gången när jag
egentligen bägge gångerna. Tipparna så så började jag
skratta så in i ja. Och det var ju liksom och då
kände jag på det där själv att liksom OK du som inte tycker att
Anders ska ta plats i grupp här ligger då och skrattar för hela
gruppen. Och liksom du bidrar inte med
någonting annat än att liksom ta plats, så det var liksom en fin
sån. Som ja.
Alright ni ni har setts i Holland här gruppen och har den
första version tillsammans. Vad vad är det som händer?
Ja, det som händer, det är ju egentligen.
Alltså, jag får ju kontakt med kroppen på ett sätt som som jag
inte haft innan. Det har levt absolut hela livet
genom huvudet och tankar. Och liksom jag kunde liksom sån
fråga kroppen liksom, vart vill du och så?
Kom det någon sådana sådana teman som jag hade liksom som
jag hållt på och och jobbat lite med liksom relationella, alltså
relationer och sånt som för exempel att att att vi bara har
har varann till låns liksom. Jag och min min sambo med mina
döttrar, liksom att att så tiden är ju bara till låns liksom och
det kan ju. Det låter ju så jävla liksom när
man pratar om det. Alltså vad fan är jag?
Det liksom, det är ju ingenting, men när kropp och sinnen när
inte den konflikt mellan där liksom jag tillåter mig själv
att vara så naiv att jag faktiskt.
Omfattning av det ett sånt enkelt en sån enkel tanke,
liksom en sån enkel grej då så så får blir det ju otroligt
verksamt alltså. Så så, så jag var ju då.
Det var ju liksom det var torsdagen och då var ju
egentligen liksom fan. Jag har ju fått jag kompisar
liksom. Det här är ju det är liksom.
Jag kan ju inte be om någonting mer än än det här.
Liksom. Och så då hade jag en samtal med
psykologen på. På den här vilodagen som man
har. Och då sa jag det att liksom
nej, men jag kanske inte riktigt vågar erkänna.
Men jag har liksom lust att se hur hur hur långt, hur djupt jag
kan gå liksom hur många, hur många lager är det på den här
löken? Liksom så där så vi behöver
gärna om att vi skulle pröva 1 1 1 relativt stor dos då och sån
och. Det som var intressant
egentligen i på på lördagen då, men det som var intressant är
före den. Vad är lugnet som jag hade som
jag? Aktier att jag har upplevt det
någon sådan? Jag var så så lugn alltså?
När dag två började? Ju också med en våldsam
skrattack och sen sen gick det. Sen gick det fort alltså eller
som det sen gick det. Det gick.
Det gick väldigt alltså, det var det var folk, det var våldsamt.
Men det var liksom hela hela hoppren där alltså, eller som
man säger på norska hopprännande, men alltså hela
hela förklaringen kom i där. Och vad?
Det var ganska omskakad då. Hela förklaringen säger du, blir
du nyfiken på? Ja.
Precis man, man blir ju det och det är ju.
Det är ju det som som är. Som är intressant här
egentligen. För det är ju, det är ju ett.
Det är ju någonting som. Som är.
Och som inte går att
konceptualisera och det har vi försökt att konceptualisera
många olika. Personer och och i många.
Hela skrifter och icke så heliga skrifter och och och liksom och
alla kommer ju. Liksom till kort när man ska
pröva att förklara det, så det är ju liksom.
Och det är någonting som som som.
Där alla koncept försvinner. Och då blir ju det också ett
koncept, så det så man är ju fast där är man ju fast.
Nej men, men alltså när när? Högt och lågt och lång och kort
och. Bra och dåligt och snäll och dum
och. När allt det försvinner så så
vad står alltså, vad står du igen med?
Du står nog inte igen med separation i alla fall.
Så kan man väl säga? Vi har hört olika såklart
människor att sätta ord på det här och.
Alla träffar väl fel säkert, men för att så det är ändå
subjektiv, kanske eller en objektiv upplevelse.
Men det är svårt med orden och koncepten.
Du har tidigare inne på det här med sekulär att det var att du
inte är så säker på att det att du hade en sekulär upplevelse
hur. Hur kändes det att närma sig?
Vad jag antar är nog. Ett gomligt.
Ja, nej, det är. Det är ju det som är det är det
som har varit som har varit. Alltså, det är det som har varit
utmaningen. Det där har ju ingen, det har ju
ingen betydelse för. Liksom för mig?
Men samtidigt liksom. Hur ska liksom hur ska jag kunna
navigera i en i en vanlig vardag med det här på näthinnan liksom?
Att komma hem och navigera efter att ha upplevt något sånt.
Det var eller å är fortfarande väldigt, väldigt utmanande.
Det låter som saker ställs på sin spets ganska mycket på ett
sätt och på ett sätt är allt exakt som vanligt.
Ja ja precis. Nu.
Menar du? Det finns en en stor modern
västvärld där som har inte riktigt kontakt med den här
upplevelsen såklart och. Det riskerar att att bli ganska
ensamt. Ja.
Hur. Hur hur navigerar du i det?
Nej, alltså jag, jag. Jag kände ju då.
Jag kände ju när jag kom hem att den här integrations.
Processen. Var ju liksom den som som
faktiskt hade någon kunde ha någon betydelse för mig alltså
med själva upplevelsen i sig själv.
Är ju liksom ja som att säga, den är helt.
Den är egentligen meningslös. Men, men den är ju såklart inte
det eftersom den är katalysatorn för att.
För att kunna integrera det och det är ju ett referens.
Det kan ju vara ett referenspunkt, men då tro att
man ska kunna vara där är ju liksom att att vara där och och
leva det. Då är man ju, då blir man ju
skriven böcker om om jag säger så.
Det blir ju skrivit någon böcker om några.
Några som har som har gått runt och levt det där liksom och det
klarade ju inte jag när jag kom hem och så jag kom hem och hade
inga inga behov. Jag vet inte om du känner igen
det efter en sån sak, men att att nästan i stort sett alla
behov är helt borta. Men, men de kommer ju tillbaks
liksom och där blir blir det ju en krasch eller blir det blir
för mig en krasch liksom att. OK.
Varför liksom varför kommer de här behoven tillbaks?
Vad är det som? Vad är det som liksom?
Ja, det är för att jag var. Jag var ju inte mogen för att
för att för att bära det som som jag som jag upplevde det alltså,
det är så jag ser det nu i alla fall att att det och det kan man
ju också se på som. Som säger andra.
Kulturer och sånt som som är mer visdomsorienterade kanske som
som inte lägger så mycket vikt på upplevelsen i sig själv,
liksom för det är ju vad. Vad kan du dra ut av det och vad
kan du? Hur kan du integrera det i din
vardag? Det är lättare att integrera en
sån upplevelse ifall det finns ett.
Ett system ett trossystem, till exempel som man kan falla
tillbaks på eller en. En kultur som som tar om hand
den här saken, men om man är ensam i Nordnorge med den
upplevelsen så så är det stor. Ja då då tackar, då tackar jag
internet. För det höll jag på att säga,
men men nej, men det ledde ju. Det leder ju till det ledde har
lett till att jag har börjat en en mindfulness utbildning som
som är visdomsorienterad då alltså som pratar om om.
Det är inte så mycket om människodjuret, men det som som
bor djupast i oss då det. Men det som enligt som jag som
är lite intressant som jag tänker, det är ju att jag kom ju
med. En fråga, då kan du säga till
till? Alltså till cyka derka med
liksom alltså det det här med koncept och och liksom hur hur
förhålla sig till koncept kan man ju säga och
konceptualisering av och teorier liksom.
Och så blir jag kanske presenterat en teori som inte
går att som inte går konceptualisera.
Så då är det kanske bara sånt så det är bara att försöka att
lämna det och det är väl liksom det är det som jag jobbar med
nu. Det är uppdrag att lämna det där
alltså koncepten. För att en sån här sak ska vara
en positiv sak i ens liv så gäller det ju tänker jag att man
man hittar ett koncept eller ett ord eller 1, 1, 1 sägning som.
Till exempel Björn att ge olindeblad.
Han är flera fina sägningar som man ändå kan liksom leva efter
någorlunda. Och det här med.
Att det att se bortom koncepten är ju väldigt svårt att leva
efter, men jag tänker på att finns.
Det finns en fining som jag tycker är som som handlar om att
allt är påhittat den. För mig fyller mig med energi,
den känns lustfylld. Det är egentligen samma sak som
att allting är koncept med att alltid påhittat.
Det är väldigt skönt att leva efter för att de helt plötsligt
fortsätter hitta på saker. Och det är liksom det är en
kreativ kraft i det istället för en vilsen kraft.
Nej, jag, nej, nej. Jag brukar också tänka att att
det. Alltså, det är bara kreativitet
som som tar uttryck. Det är ju nå det samma alltså
kreativitet som som tar olika uttryck hela tiden och det det.
Det är ju absolut en lek att. Det liksom.
Och då faller det också lite sån.
Bra bra och bra och dåligt bort. En sak jag funderar på också i i
vårt arbete med nysnöje, men också tidigare före före vi
startade det. Det är huruvida man kan
rekommendera en sån här sak till någon.
Jag tycker av det här samtalet så.
Det är väldigt svårt att veta om det här är positivt eller eller
inte för dig det. Är det är inte helt unikt tycker
jag heller att det är så. Personligen så är jag väldigt
glad att ha hittat det här, men men det går liksom inte att
garantera att den personen som man tipsar om det här.
Kommer att ha en upplevelse som den kan ta hand om.
Jag tycker det är svårt. Hur känner du inför det här?
Känner du att du ångrar du det här eller eller är det var var
på den skalan är du? Alltså.
Jag har. Ja alltså det där.
Jag tänkte ändra på alltså. För det första så är ju det där
alltså om man då ska pröva liksom och och se på koncept bra
och dåligt så är ju det så är ju det.
Det är ju bara koncept och vi vet ju inte vad som är bra och
dåligt för oss. Så vi klarar ju vi tar vi klarar
ju sällan att se se så djupt eller när vi står i någonting
som är tufft så tänker vi aldrig att det här är bra för oss.
Men när vi kommer ut så säger vi, jag skulle inte vilja vara
det förutom liksom, så det är väl ett.
Det är ju liksom ett sånt bak alltså ett sånt en sån kuliss
som man nästan bara må så här, men jag rekommenderar inte
riktigt någon. Men om någon hör om det och
tänker att det resonerar någonting, så.
Inte alltså inte. Alltså inte välj borta för någon
sån stigma av av liksom eller kultur, eller liksom såna saker,
utan liksom undersökte i dig själv och känner man att det
resonerar så så. Så är det ju bara att gå för
det, liksom, men men inte alltså.
Undersök själv, men jag tror inte att att alla ska liksom
hyra sig runt det tror jag absolut inte.
Hur folk är vi i närhet tänker jag, vad vad, vad ser de när du
kommer hem och under det här året vad jag tänker på när en
person förändras på något sätt alltså förändras ju, då tvingas
ju också folk runt i kring förändras lite grann.
Vad vad händer med dem? Ja nej det var ju.
Det var ju. För min min min sambo, så tror
jag att det var en det var en. Det var absolut en annan, en
annan. Man, som kom hem hem, men som
som drog. Men som jag säger så så.
Så att när jag kom hem så hade jag liksom så hade jag inga
behov alltså, och det var verkligen.
Alltså jag åt ju liksom och det det håller du kanske på i ja,
två veckor eller nåt sånt där, men alltså med eller 1,5 två
veckor med inga behov liksom. Och det får ju.
Det är klart att det liksom på från en plats av av.
Av att ge. Utan att att alltså utan behovet
och få få någonting tillbaks. Liksom men.
Som, jag sa, jag var ju inte mogen för att för att klara och
hålla det så mina behov. Kommer ju sakta, men säkert
tillbaks. Liksom så det.
Det har ju varit en. Det har ju varit en en.
En en sak som jag som vi? Alltså den, det är alltså.
Det har ju varit en sak som vi har behöva jobba.
Vi har behövt jobba med. Liksom det så är det ju men men
men det är ju. Jag vet inte om du känner igen
det där med att att behoven faller.
Bort den. Den take awayen jag har haft en
annan. Ofta en.
Snarare en en. Ett behov av gemenskap brukar
jag känner. Jag känner jag mig ganska ofta
och en. En sorts skaparlust att att det
handlar om kreativitet för mig efteråt och och.
Ja, men också ett lugn lugnet är ju kanske skulle man kunna tolka
som ett behov, alltså en behovs att att slippa sina.
Behov lite grann, men nej, jag vet inte.
Jag tror att det är väldigt olika helt enkelt om man tar med
sig. Även om upplevelsen i sig
upplevelsen av allt, eller. Att att vara ett den den
upplevelsen? Den är ju kanske snarlik, det
vet man ingenting om heller, så klart eftersom det inte går att
jämföra, men men hur man tolkar ändå vad man tar med sig ur den,
det är nog. Ganska subjektivt.
Ja nej absolut. Och men att, men att att och det
är det jag menar som som som det har ju varit en.
Kanske den den den svåraste det där att mista det jag först
komma utan komma helt, helt naken och helt utan utan behov,
liksom på ett sätt och så märka att de att de växt till liv igen
och och liksom men. Och ja.
Det har då varit den den den svåraste grejen för för, för
både för mig och för för min närhet, då så kan man nog säga.
Men det har liksom. Jag försökte att inte gå ut, och
liksom. Berätta för absolut alla om om
liksom det här för det för. Det är liksom.
Det vet jag ju att det det leder liksom ingenstans och det.
Det är ju liksom det. Det är ju den det är
meningslöst. För det går liksom inte att det.
Det är ju som nu när vi pratar om det nu, det blir liksom det
blir ju väldigt. Det blir luddigt och.
Och. Ja, det är klart.
Ganska koko egentligen. Ja OK om jag om vi om vi backar
lite grann till den här, till exempel den här frasen av Björn
nattiko som du kom in med. Alltså.
Varje situation är perfekt, det kunde inte vara annorlunda, då
skulle den ha varit det. Känner du att du har fått något
svar på den? Nej.
Alltså det i den liker väl egentligen accept.
Tänker jag och det är ju alltså accept utmanar ju.
Jag tänker i alla fall att att accept utmana, kanske vårt
kontroll, kontrollbehov och det är ju ganska stort.
Det enda sättet att att att. Om, liksom, det är ju bara.
Att hänge sig liksom till till det som är och det är ju liksom.
Då måste man bort ifrån från tankarna och då är man fast
igen, liksom. Då är det någonting som ska då
är det någonting som ska presteras, alltså om du ska
prestera och inte presterar och det blir ju då blir det en
prestation så då alltså och så är det ju fast i rävsaxeln igen,
liksom så om jag fått, men men jag har ju en en annan liksom
jag har ett. Jag har kanske ett annat lugn i
det, men det är också någon. Ja, jag har ett annat lugn.
Kring kring. Sakernas tillstånd kan jag säga
så. Jag vet också att det du sa i
förbifarten att hänge sig till det som är.
Jag har lärt mig någonting om den här diskussionen, tycker jag
eller dialogen. Så tack för det.
Tack själv tack. Tack själv.
För att jag tror jag tror jag pratar svenska den här gången
men men det är ju en sån svorsk. Det är är väldigt.
Väldigt glad för att för det här samtalet också, och så är ni ju
lite flummig, men det så är det ju.
Men jag tänker, vi ska tacka för oss och avrunda.
Tack så hemskt mycket för ett superintressant samtal, Micke.
Podden produceras av företaget ny snö.
Läs mer av oss och vår verksamhet.
På www.nusnö.se.