Salut sunt Cristina oțel, trainer, Live designer, coș și
antreprenor și ajut femeile să se elibereze din strâmtoare a
vieții care le-a rămas mică și să-și creeze una care să le vină
ca turnată. Pauza de bine e un podcast de
live designer în care te invit să te întâlnești cu tine, să-ți
antrenezi mai în setul de creștere, să te împrietenești cu
emoțiile tale, să-ți amplifici starea de bine și să-ți
îmbunătățești obiceiurile. Împreună cu invitații mei, te
echipăm cu ideile și instrumentele de care ai nevoie
ca să-ți crești încrederea în tine, să-ți transformi viața de
la interior spre exterior și să atingi succesul, așa cum arată
el pentru tine. B.
Salut acum 2 zile a fost ziua mea și mă bucur să sărbătoresc
în continuare de astă dată printr-o pauză de bine cu tine
și să vorbim despre ceva ce în diverse conversații în ultima
perioadă îmi tot iese în cale, dar vreau să-ți dau un pic de
context înainte și să construim conversația împreună.
Acum 11 ani am început o tradiție de ziua mea, aceea de a
scrie o listă cu atâtea motive de recunoștință.
Câți ani împlinesc când am făcut chestia asta pentru prima oară
îți dai seama că nu mi-am propus să devină.
O tradiție, dar s-a simțit atât de fain că l-am tot repetat și
hardware. 11 ani mai târziu, credeam că pe măsură ce vor
trece anii și numărul de motive de recunoștință o să tot
crească. Va deveni mai greu sau din ce în
ce mai greu să găsesc atâtea lucruri faine pe care să le
scriu? Dar uite, am ajuns la 42 de
motive anul ăsta și le-am găsit cu ușurință, ba chiar am găsit
mai multe despre cum am început eu exercițiile de recunoștință.
Cum l-am făcut alături de sute de alte femei după ce le-am
făcut de mai multe ori pe cont propriu?
Ce beneficii mi-a adus și de ce îți recomand și ție să creeze o
practică A ta de recunoștință? Să știi că am povestit pe larg.
În episodul 152, n-o să mai reiau lucrurile astea acum, dar
te încurajez să mergi și să asculți.
Episodul s 52 promit că o să te ajute ei ce am conștientizat
recent este că, prin acest obicei pe care mi l-am format
prin faptul că îmi antrenez de atâta timp mintea să găsească
lucruri bune în viața mea, mi-a mărit capacitatea de a sta cu
bucuria cu mândrie a reușitelor. Celebrarea victoriilor de orice
proporții sau dimensiuni este ceva în care cred puternic
clientele mele. Știu asta o trăiesc pe pielea
lor. Am postat la un moment dat,
inclusiv un story în care m-am întrerupt din sport, când o
clientă mi-a scris despre un succes mare al ei pe care și-l
dorea de care avea nevoie și am creat acolo un spațiu mic în
care să sărbătorim împreună. Îmi încurajez și copiii să facă
asta îmi încurajez soțul să facă asta chiar de ziua mea.
Marți stăteam la povești cu el despre experiența lui de la
formarea de tren de trainers, pe care tocmai a încheiat-o și
despre prezentarea lui finală. Examenul final de la formare și
mi-a povestit ce feedback fain sau incredibil de fain a primit
și de la trainer și de la colegii lui de grupă.
Și cum în paralel, deși veneau toate laudele astea toate
felicitările către el. Mintea lui se concentra pe ce
n-a mers bine, după părerea lui, ce îl frustrează vizavi de
prestație regrete, unde ar fi putut face ceva mai fain sau mai
bine și l-am întrebat cum a sărbătorit el succesul acestei
prezentări și succesul absolvirii unui curs pe care
și-l dorea de mult? Nici cum asta a fost concluzia
că ar fi putut să-și țină mult mai mult spațiu pentru aș da
voie să se bucure de toată experiența nu doar de victoria
finală și am ținut un pic de spațiu împreună la masă, de ziua
mea news săptămâna trecută, ca să-ți dau alt exemplu, mi-am
întrebat urmăritorii de pe instagram în stories care e cel
mai mare motiv al lor de mândrie din ultimele luni, conversația
plecase de la încheierea primului an de colaborare în
coaching cu una dintre clientele mele și cu niște conștientizări.
Care ea le-a împărtășit cei de acolo, s-au născut câteva
conversații în mesaje private. Am întrebat cum au sărbătorit
acele succese și un răspuns pe care l-am primit de la mai multe
persoane a fost din categoria nu prea obișnuiesc să sărbătoresc
mai degrabă mă critic pentru ce nu mi-a ieșit și dacă stau bine
să mă gândesc, nu trece săptămână în care în coaching
master Manson cursuri, dacă se potrivește să fie mastermind și
cursuri în săptămâna respectivă, ideea E că nu lipsește
conversația asta multora dintre clientele mele le este greu.
Să stea cu bucuria și cu mândria reușitelor lor.
Parcă succesele astea sunt niște cărbuni încinși și trebuie să
treacă cât mai repede peste ei, ca să nu se ardă la tălpi.
La fel cum pauza e mai degrabă văzută ca o pierdere de vreme
decât parte importantă a performanței.
Succesul și celebrarea lui sunt uneori văzute, fie ca laudă și
ni s-a spus încă de când eram copii că lauda de sine nu
miroase a bine, nu fie ca ceva ce ni se urcă la cap și ne vom
culca pe o ureche sau ca pe un precursor a ceva rău.
Mulți oameni trăiesc cu convingerea că după un lucru bun
urmează sigur, unul rău. Și atunci, în loc să se bucure
de ce a fost bun deja se pregătesc că acuma pică cerul
peste ei. Dar asta cu bucuria cu mândria
reușitei a sărbătorii un succes. Nu înseamnă nici că ne lăudăm
nici că pierdem vremea, nici că nu mai creștem.
Înseamnă că onorăm procesul, că ne recunoaștem meritul, că
integrăm călătoria, că recunoaștem cine am devenit în
proces. Înseamnă că tot am vorbit despre
a ne da spațiu în episodul trecut, să ne dăm spațiu să
simțim și să stăm cu bucuria cu mândria cu binele, în loc să
galopăm pur și simplu către următorul obiectiv și apoi după
următorul și tot așa, și în alergarea asta facem noi cumva
să ne și biciuim pentru tot felul de neajunsuri pe care le
percepem. Hendrix numește asta apar limit
problemă că uneori când ne e prea bine inconștient, facem
ceva să ne sabotăm, să stricăm momentul, de ce?
Pentru că nu suntem obișnuite cu prea mult bine ne sperie.
Se pare suspect fiecare dintre noi are un termostat interior
care indică nivelul de iubire, de succes, de bucurie, de
creativitate pe care ne dăm voie să le experimentăm când depășim
valoarea la care e setat termostatul, facem ceva care să
ne saboteze, astfel încât să revenim în zona familiară în
zona unde ne simțim în siguranță.
Termostatul e reglat în copilărie înainte să putem noi
să luăm decizii, dar vestea bună este că ne putem extinde
capacitatea de a ne simți bine puțin câte puțin de fiecare
dată. Când ne dăm voie să ne bucurăm
conștient de banii pe care îi avem de iubirea pe care o simțim
de creativitatea de care dăm dovadă și așa mai departe.
Când te simți prea bine, mintea ta creează gânduri care te fac
să te simți mai rău. Nu se poate să mă simt așa de
bine, dar nu e corect. Nu merit eu am altcineva n-are
practic pașii înainte, mai ales cei mari sunt urmați de pași
înapoi. Progresul e urmat de regres ca
și cum ai întins un elastic prea tare și se contractă mergi
înapoi, de unde erai sau poate uneori chiar mai în spate.
Uneori când vine vorba de succes, în loc să celebrăm, în
loc să ne dăm voie să simțim și să integrăm bucuria.
Mutăm focusul rapid, fie pe ce lipsește, fie pe ce putea fi
făcut mai bine. Începem să ne comparăm să punem
presiune, să trecem la următorul nivel fără să respirăm în etape.
Putem să facem un exercițiu, gândește-te la o victorie
recentă pe care ai avut o poate să fie ceva mic.
Nu trebuie să te gândești la ceva grandios.
O reușită ți-ai dat spațiu să te bucuri de ea și dacă da, după
cât de minute a intervenit vocea critică, n-am zis ore, n-am zis
zile, n-am zis săptămâni după câte minute a intervenit vocea
critică. Experiența mea, apropo de ziua
mea și tradiția pe care o am an de an de 11 ani încoace, îmi
arată că recunoștința practicată constant devine cam fete.
Exercițiu de expansiune când vine vorba de asta cu emoțiile
astea faine ne învață, nu doar să vedem sau să observăm ce e
bun și bine, ci să primim ce e bun, să stăm mai mult cu ce e
bun să prelungim bucuria, mândria și nu asta nu înseamnă
că ne culcăm pe o ureche, înseamnă că ne construim un
spațiu interior în care să simțim.
Bucurie fără vină să simțim mândrie fără rușine sau
mulțumire fără grabă. Să sărbătorești succesele nu
înseamnă că pierzi vremea că vei rămâne în urmă, că te culci pe o
ureche, că te lauzi, înseamnă doar să te onorezi.
Hai să ne întoarcem la tine, te invitam un pic mai devreme să te
gândești la o victorie recentă pe care ai avut o și te-am
întrebat în ce măsură ți-ai dat spațiu să te bucuri de ea,
respectiv după cât timp a intervenit vocea critică, vreau
să te rog să aduci înapoi în prim plan.
Succesul la care te-ai gândit încă o dată nu trebuie să fie
ceva măreț, poate să fie și un succes mic sau relativ mic ceva
ce poate îți spui, apropo de convingeri și povești pe care ni
le spunem că este prea mic ca să fie sărbătorit despre ce era
vorba, care e reușita propriu-zisă.
Cum te-ai simțit când ai terminat activitatea sau când ai
primit? Nu știu un răspuns pozitiv pe
care îl așteptai sau pe care poate nici nu-l așteptai și tot
l-ai primit. Dar cum te-ai simțit?
Ce abilități de ale tale ai folosit și au contribuit la
acest succes. Ce ai făcut diferit sau curajos,
poate care a contribuit la reușita asta?
Ce ai îndrăznit să faci diferit care a contribuit la reușita
asta? Poate că actul tău de curaj a
fost să ceri ajutor. Ce simți în corp acum când îți
dai voie să stai cu această victorie fără să fugi la
următorul obiectiv sau task. Poate simți rezistență, poate
îți vine să te ridici fizic de pe scaunul pe care stai.
Poate că simți o căldură în interior, îți pun întrebările
astea ca să-ți facilitez spațiul ăsta pe care să ți-l oferi și
să-ți pui genul de întrebări pe care poate altfel, pe cont
propriu nu ți le-ai pune? Dar răspunsurile tale nu sunt
bune sau rele ele. Pur și simplu sunt și poți de
acolo să le iei ca pe niște indicii ca pe niște firimituri
pe care să stai să le urmezi și să vezi unde te duc.
Și încă o întrebare pentru tine, ce vrei să-ți amintești despre
tine din acest moment de reușită?
Asta te ajută să ancorezi și partea de identitate de cine ai
devenit în proces ta ce fel de persoană ești în ochii tăi acum?
Că ai avut acest succes? În loc să te concentrezi doar pe
ceea ce ai făcut? Încă o dată te cheme, dă-ți
spațiu sincer decât să faci exerciții în grabă.
Mai bine nu îl fac deloc dacă apare ceva relevant sau
neașteptat, poți să și notezi de fapt, dacă îți place să scrii și
ești prietenă cu gerling ul, asta este o ocazie foarte faină,
să petreci niște timp cu tine. Îți mai las o dată întrebările
despre ce era vorba, care e succesul concret la care te
gândești? Cum te-ai simțit când ai
terminat activitatea sau când ai primit acel?
Răspuns pozitiv. Ce abilități de ale tale ai
folosit și au contribuit la acest succes.
Ce ai îndrăznit să faci altfel diferit care a contribuit la
reușita asta. Ce simți în corp acum, când îți
dai voie să îți amintești să retrăiești și să stai cu această
victorie fără să fugi după următorul obiectiv sau task?
Ce vrei să-ți amintești despre tine din acest moment de
reușită? Dacă episodul ăsta a atins ceva
în tine, ai încredere în ceea ce simți, poate că e timpul să faci
o schimbare în felul în care te raportezi la succes la
celebrarea reușitelor tale, la abilitățile tale la ce poți și
cum te raportezi la tine. Dacă ești într-un moment în care
vrei să-ți onorezi procesul, să ieși din goană și de pe pilotul
automat și să construiești într-un spațiu de autenticitate,
de intenție și de aliniere, nu știi cum să faci asta și simți
că ai nevoie de sprijin ca să poți face tranziția într-un mod
în care să și reziste în timp, putem să facem asta împreună
printr-un proces de coaching transformațional.
Începând cu 1 mai, deschid 3 locuri pentru un proces profund
de coaching, 1-1 în care să lucrăm exact cu aceste lucruri,
să încetinești, să-ți auzi Vocea.
Înțeleaptă interioară că vocea interioară nu e doar critică să
te reconectezi cu ce contează pentru tine, dar și să aduci în
focus ceea ce e important să-ți crești încrederea în tine, să
construiești din autenticitate și nu din presiune într-un mod
potrivit ție și care îți onorează capacitatea din sezonul
în care te afli găsești linkul către pagina de coaching în
descrierea episodului, ca de fiecare dată și îmi poți scrie
dacă ai întrebări. Sper că ți-a fost de folos
episodul de azi și abia aștept să-mi spui ce succes vei
sărbători și cum mulțumesc că ai rămas cu mine până la final și
mulțumesc anticipat că dai mai departe.
Episodul către două-trei persoane importante din Viața
ta. Pauza de bine intră într-o
scurtă vacanță, că tot vin sărbătorile și revine în luna
mai reluăm și episoadele cu invitați.
Până atunci însă scriem dacă vrei să începem un proces de
coaching împreună, îți răspund cu mare drag, sunt aici să te
susțin și ține minte că și tu îți poți crea o viață pe care
s-o iubești și un joyful business.
Care să se integreze armonios în ea și sunt aici să te ajut să
faci asta. Colt.