Tak učíte své klienty tohle praktikovat, aby vlastně
poznali, kdy se zastavit? Ta emoce nás dokážou úplně
prevalcovat a název, který mozekonály, myšlenky, jídlo
trošku do zaďa. Co, když tam ty věci nejsou, co
pak? Prej den tady ne věc to tady.
Si zahrajeme, že já jsem vaše klientka, takže si.
Na dítě pokojné město, dobré koně si 1 ruku dajíče nad
hrudník druho nadruchov. A vy dýchám.
Kdyby šlo i usnout. Dobrý den, jsem doktorka
Michaela michová, psycholožka a majitelka online psychologické
poradny mojira. Vítám vás u sledování pořadu
duše na dlani, ve kterém vám postupně představuji
inspirativní psychology z naší online psychologické poradny a
věnujeme se nejpalčivějším psychologickým tématům dnešní
doby. Dnes vás čeká zajímavý rozhovor,
ale taky praktické rady a cenné typy, díky nimž můžete nejen
lépe porozumět sobě, ale i ostatním.
Dnes ve studiu vítám skvělou paní psycholožku.
Magistru Ingrid molnárovou dobrý den, dobrý den, je, jak jsem již
řekla nedílnou součástí naší online psychologické poradny.
Mimo jiné se od začátku své psychologické praxe věnovala
dětem, které si v raném dětství prošly traumatem.
Podílela se rovněž na pobytových táborech pro děti z dětských
domovů, kde se věnovala právě těm nejzranitelnějším.
Dnes se ve své praxi věnuje nejen individuálním klientům,
ale i párům, které řeší krizi. Zabývá se nejčastěji tématy
traumatu nízkého sebevědomí, emočních zranění z dětství, ale
taky LGBT plas komunitou dnes. Se budeme věnovat tématu
mindfulness. Co to je, jak nám to může
pomoci? V každodenním stresu nám řekne
právě paní molnárová paní Ingrid, řekněte divákům, kteří
třeba tenhle pojem ještě nikdy neslyšeli.
Co to vlastně ten mindphoness je?
Mindhone můžeme označit jako jsteomyslech, a taky jste jako
nějaký trénink pozornosti a hlavně jako vědomý stau.
To znamená, keď si všímáme svoji emoci svojí myšlenky, svoje
svoje tělesné zmeny a věnujeme se svojmu tělo v přítomném
okamiho, to znamená, že žijeme tu a terasy to akýsi aktisi
umenie v dnešním upolném světě dát si chvílu pro sebe říkáte.
Umění, znamená to, že to? My lidé.
V dnešní době neumíme, nebo že to neděláme.
V dnešní době se tomu věnujeme velmi málo, protože to, že v
dnešním koná noc je nám stále myšlenky bluďa sme jenom do
minulosti do budoucnosti, čo sme nespravili, čo nás ještě čaká.
A právě mindphone je znám, jakoby dává ty techniky a
nástroje a kosa z vědomí jakoby v kontakty sám za sebou, protože
ze začátku to moře znít velmi jednoducho, ale kontakt sám za
sebou je velmi vědomý proces, dlouhodobý proces, který si
vyžaduje trénink. Ani je to úplně jednoduché, zas
tak v kontaktě sám za sebou. V čem nám to může pomoct?
Takové kontaktování se se svým vědomím, podvědomím nebo s tím,
co se děje teď a tady. Může nám to pomoct v tom, že si
zvědomujeme svoje myšlenky, svoje emoce, svoje tělesné
prejavy. Může nám to pomoct v tom, že
máme taky lepší život, který je žiuší, který je jakoby
spokojenější. Dokáže nás to ukotvit a uzemnič.
V jakých oblastech to lze praktikovat?
V rámci každodenního dne. V rámci každodenné dne asi
můžeme všímat svoje dýchání, z toho například pijeme, kávu si
můžeme všímat a fokusové cena to akataká káva je akce je
konzistencí je akuma, abychom ji šli.
Zkrátka se svoje zmysly. Je to takové zastavení se.
Ano dá se to nazvat i jako zastavení.
Je se ukotveně uzemnění a jakoby vlastně vrácení je se sám k
sebe. V čem vám to může teda pomoct?
Například kdybychom si dali oblast stresu, což v dnešní době
zažíváme v určité míře, dá se říct všichni, ať už stresu v
práci nebo stres doma, jak nám to pomáhá s touhle oblastí,
které. Stres je na minphone dokáže
pomoct jim, že vlastně prý stres a naše tělo připravuje na boj
aloba na úček. To znamená, že amygdala
automaticky dává poplach tělu, že něco sa děje.
Jsme v ohrožení. A právě ten mindphome nám jakoby
pomáhá v tom právě na tu stresuji tu myšlenku na zvěrač
pohodovou pokojně. To znamená, že jakoby máme taky
větší odstup v rámci toho z těch stresových situací.
Naše tělo má tendenci jíst do nižších vývinových struktur
mozku. To znamená, že reagujeme
většinou tak, že naše tělo se odpojí, protože racionálně
chceme tu situaci vyřešit a chceme se dostat do toho
procesu, že rychle musím něco robit.
Ale mindfulne znám právě pomáhá z prý sebe zostat vlastně právě
v té stresu. Té myšlenky vím, že si ji
uvědomím zjistím, co má, stresuje, kdy to v těle cítím,
ako sa cítím v tomto strese a následně vlastně na ňu reagovat.
Ono to zní hrozně hezky, ale bojím se, že pro naše diváky je
to hodně takové obecné. Mohla byste jít trošku do
hloubky v rámci nějaké té praktičnosti?
Jak to vlastně vypadá? V nějaké stresové situaci, když
člověk vlastně umí? Integrácie to znamená, že si
gemeteg jako prekližit ruky a vyklepávat právě na tyto
koučných koscích a víme dýchač postupně a vyklepávat AK oblácím
dotyk motýly oběť a zase to volá pak jít prepájáme svoje tělo za
svoje míslou. Tady si to můžeme použít dýchové
cvičení, nelze se nadýchnout hluboký nadých, hluboký výdech.
Případně techniku patch 4 3 2 1, která je velmi účinná a můžeme
se tak jakoby dostat do toho kontaktu.
V místnosti si všímat teď věcí, které naplikacule 4 věci, které
porčujeme, tri věci, které cítím, aby jsme repojili vlastně
tělo. Mysel s nervovou soustavou.
Co se děje, když dojde k tomu propojení, co dál?
Vlastně je to takové? To tady dýchací technika, nebo
vlastně ty mokrý křídla? To je všechno takové, že se
zastavíme teď jakoby stojíme. Nenecháme rozjet tu třeba
stresovou reakci, co se děje pak?
Následně naše tělo se dokáže upokojit, dokáže se dostat do
většího do většího pohodlí, dokáže vlastně sám v těle máme
vlastně nervový systém parasymp, parasympatikový a sympatikový.
A právě prý tak on to vedomám dýchání prý hluboko v nádechový
dých sa aktivuje parasympatikový nervový systém, ktorí nás vedie
do většího pokoje do večeji a kový do takového uspokojení.
Do večeře pohody. Tohle je třeba oblast stresu,
jak nám tohle pomáhá třeba v každodenním hektickém dni, ať už
pracovním, nebo potom v tom, co se děje po práci.
V rámci hektického dne nám to tak jestli.
To dokáže pomoct, protože právě jako hovoří ten ten hektický den
je zapojený každodennými povinnosti a my ji stresom
nějakými věcmi, ktoré musíme zpravidla uvažujeme, ktoré jsme
ještě nespravili, ale právě ta technika minphone nám dokáže.
Pomoct v tom, že se. Nasměrujeme na sebe.
To znamená, že se na fokusujeme na to, co potrebujeme.
Například ty jsme unavený potě až kam hektickou dni, tak právě
spíte se, čo potrebujem, čo maj tělo potrebuje něco, čo mám rád,
či už si tady nějaký dobrý oběd a lebo dát si dobrou kávu, dát
si dobrý koláč, jo, v té chvíli potrebujem, abysme se věděl,
zastavit, trošku se vrátit sám k sebe a uvědomit si vlastně, ako
sa mám a kosa cítím. Lze tohle aplikovat i na nějaké
jiné oblasti, třeba když si představím často pracujeme právě
třeba. Obě 2 pracujeme v oblasti
vztahového poradenství, kde se nám ty ty páry často hádají.
Jde to třeba praktikovat IU konfliktů.
Určitě ano, protože konflikty jsou právě charakteristické tím,
že je tam taková silná emoce a jsme i často impulzivní,
reaktivní a práva této technika. Přijímavosti nám pomáhá vlastně
k tomu abysme se viděli. Nakonec se nalnější zprávy v
tvém v těch konfliktech. Pomáhá nám to.
Nazerať konstruktivnější, nariešeně, tak i jste takovou
empatickou konfrontaci nám to dává, je nám predstavované si
situace. Tak vy nás zajímají, jsme už
taky vyhrocenej situaci emoci, někdo na nás z něčeho hovoří, že
nám je nepříjemné a nám samozřejmě v té v tom konfliktu
reaguje naše vnutorné zranění. To znamená takový vnutorné dítě
a vidíte volna, ne reagujeme jako zdraví dospělí, ale
reagujeme jako zraněné dítě AV, kterých vlastně ta technika ma
informace. Fajn, že v té chvíli si dáme
trošku část presseba odstoupíme od té situaciem, nadýchněme sa
vydýchněme, trošku získáme. Jakoby čas.
Na uvažování v děvčele sama to dotýká, čo jsem ji v tom v té
chvíli děje, že je to stresujuca jakoby okolo zabočit.
Ten konflikt se týká teras a informace k tomu dostávám od
toho 2 něčím, čím zraňuje, ale budete něčím možnost v
minulosti. V případě je to něco, čeho se
obávám. Následně je fajn vlastně v rámci
té mindfulness techniky používáme i empatiu, to znamená,
že toho člověka, s kterým se hádáme AS, kterým je nějaký
konflikt. Vnímáme ako těch člověka, který
hovoří s nějakou emocijou a ktorý má těš nějaké svoje
zranění. To znamená, že často používáme
potom empatickou konfrontaci. Na to abysme dokázali s takovým
to člověk com jednať. Spokojenější je
konstruktivnější. Když si to vezmu, ale z toho
hlediska té stresové konfliktní situace, ona často právě nás ty
emoce takzvaně přerostou. Takže já vždycky klientům
vysvětluju, že když ta emoce je už hodně vysoko, tak nám tak
trošku vypíná ten mozek. Ano to racionální přemýšlení,
takže vlastně už někdy to možná ani nejde zastavit.
Jak jak učíte své klienty tohle praktikovat, aby vlastně
poznali, kdy se zastavit? Právě velmi dvalažte, aby ten
klient. Praktizoval mindphonce, ale
aspoň učil se, abych v kontaktě sám za sebe bylo presne jako ve
vítě že. Ta emoce nás dokážou úplně
privalcovač a název, který mozok je racionální myšlenky, jídlo
trošku do zadia, ale je vám důležité, aby aby jakoby ten
klient bol v kontaktu se svým tělem?
A za svoj. Tělesněmi změnami to znamená
cítí v rámci toho konfliktu ke to s někým hádat cítí úzkost
taky na péči strnu a strnule postavení těla alebo cítí hrčů v
krku má tendenci ju vlastně už z té místnosti, aby si všimla také
to tělesné prejavy a potom vlastně ten prestor, aby
odstoupilo k situaci, je trošku se jako nadýchal, vydýchal a
sledoval to stresují tu myšlenku jako možná taky oblak, který
jde, aby mě reagoval, nebo právě ten minfulné znak nás konflikt
toho učí. Aby jsme měli malý tendenci hněč
reagovat, ale byla by nám hlavně šly hněč nějaké teorie.
Jani jsem dost dobrá, on ma chce urazit a tak dále, aby jsme
nazrali na to jako na takové oblaky, které se pohybují.
Ono není lepší teda, nebo když teď přemýšlím, vlastně většina
těch klientů přijde, tak vy to řeší teď a tady takže?
Když jim je dobře, tak to asi moc nepraktikuju tuhle techniku.
Nebylo by lepší předcházet a vlastně učit se ty techniky
mindhonesu nějak tak preventivně?
Možno. Aby se vlastně potom člověk
dokázal líp soustředit. Nebo to dříve poznat?
Určitě je fajn přijímací svého těla, to znamená učit se, být v
kontaktě sám za sebou. A právě iketlan min phomes
praktizujeme 5 minut denně, tak je to stále lepší a koukej bysme
mě bolí v kontaktu za svým tělem a něrobilink preto míč, lebo ono
ano, jednoducho to zní je, že být v kontakti sám za sebou.
A navzájem to može být pro některých klientů velmi náročné.
Loď, který jsou traumatizovaný, tak pro nich je predstavitelné,
byť sami za sebou, protože to tělo má tendenci se vlastně
odpájet, takže jsou klienti, který jakoby mě poznají ani
svoje tělo, že se to učí a tady to a je to fajn.
A je to prostě na časté téma i během terapií nebo rozhovoru s
psychologem, že vlastně když se psycholog zeptá na tu pověstnou
otázku a co cítí, tak tu situaci nebo co jste si mysleli je
jednodušší, ale co cítíte, tak vlastně ti klienti nevědí.
Ano ano nedokážou se vlastně vůbec zamyslet napojit se s tím,
co co cítili, nebo co cítí teď momentálně a když hovoří, jak
říkáte každodenní pětiminutovky nám můžou pomoci.
Máte nějaké právě takové cvičení, které ten člověk může
praktikovat každý den? Třeba ráno po probuzení večer
před usnutím kromě té kávy, že se za to třeba všímáme té chuti
a vůně. Je výchova technika, ktorá je
velmi fajn na to, aby jsme se tak jako dokázali kontaktovat
sami za sebou a to je tím, že si sadněme.
Najdeme si pokojné město. A zatvoríme si oči, kam to ni je
příjemné, tak jako sám fokusuje na nějaký predmet, aby se věděl
na to soustředit, aby se věděl. A dýcháme, vlastně tam můžeme si
dát 1 ruku na 2. Můžeme si dát 2 ruku na hrudník
AS hlubokým nádychom, AS hlubokým výdychom si všímáme, čo
se děje v našem těle. Všímáme si, aký ten dých, ktorý
dychujeme do pluc čijech, příjemný či láska vík je v těle
sa nám rozlije a tento dych. A zůstani mi tak minutku 2 tri
každý podle toho, jako sa cítí. Taky to je pripravin, tak se
vrátíme nás teď zase známíchom a vy bychom.
Kolik času bychom měli takhle dýchat, nebo jak dlouho jak
člověk pozná, že to vlastně funguje?
Jak je to začny začně ten dýchat taky jakoby pocit v těle, který
může být rejvý, može být příjemný, nepříjemný, nelze.
Každý tam má velmi nervózní, tak podle toho zjistíme vlastně
akorát v tom čele máme, ale myslím, že to vnuto dýchání jeho
boky. Každý jako ocítí na čele.
Hej o minutka 2 úplně postačená. Začátek, řekla jste, že to je
někdy nepříjemné? Co je na tom nepříjemného?
Ono, jakoby taková relaxace už jenom to slovo relaxace nám
evokuje, že to má být něco hezkého příjemného.
Jak se stane, že je to vlastně nepříjemné.
Pro některých klientů to může být právě nepříjemné tím, že mě
poznaj svoje tělo. To znamená, že jsou lidé už ale
za tvory oči. Právě jsou to, jak to oni prešli
ňákou trauma, nějakou ťažkou životnost.
Takže už má zatvo mé oči může být někdy náročné a právě ten
kontakt sám za sebou je ze začátku velmi náročný prej.
To je důležité to opakovat. Prej to je důležité si z toho
spravit zvyk na to, aby člověk vlastně to dokázal mač také
znutorněne a bylo to pro něho příjemné.
Ze začátku to může prinášet aj negativné emoce.
Když se ještě podíváme na ty klienty, pro které je to opravdu
nepříjemné, které si, kteří si prošli právě tou traumou, jak
jsi zmínila, je lepší, aby je tímhle někdo vedl.
Aby třeba opravdu vyhledali psychologa, který je to bude
třeba během těch konzultací rozhovorů učit a vlastně budou
relaxovat pouze za přítomnosti toho odborníka, když to tak
nazvu. Určitě ano, protože taky to
klienti se často cítí v nebezpečí.
To znamená, že právě ten sympatikový, tak jakoby tlačí do
toho nebezpečenstva a nevaďa se dostat do takového do takový
pohody pokoje. A právě prý práci za psychologom
i ten psycholog vědí je k tomu. Hej aby dýchat s nimi, no tady
vedě celou tou technikou a je to pro nich příjemnější a trénuje
aplikace sami doma. Ale potom už teď nacvičuje za
psychologem, tak je to dýchání relaxace a vědí.
A co mají být věďáky? Postup, tak následně to můžu
praktizovat i doma. Já.
Bych řekla, že to je vlastně stejné, jako když jdu do fitka,
tak si 1 pár cvičení zaplatím osobního trenéra, který mi
řekne, jak to dělat správně a pak, když už to budu umět, tak
to můžu praktikovat vlastně sama.
Kdy nejčastěji, nebo s čím se nejčastěji na vás obracejí
klienti, kteří právě potřebují takovéto zvědomění?
Jaké řeší nejčastěji třeba problémy?
Často je to úzkost. Často je to výhodení, často se
také nadměrné pracovné nadměrné pracovné zatažení, tak už jsou
to lodě, který mají jakoby taky chaotický život.
To znamená, že nás zajímají povinnosti a nevěďa se dostat
právě do toho momentu tu a tiras často s tou, jak tady mají
nějaké panické ataky. Ono často jakoby je takové
výmluvy. Těch lidí jsou, kteří se právě
už k nám dostanou a. A zjistí, že neexistuje zázračná
pilulka nebo zázračná věta, která by ten problém vyřešila.
Ale že ta práce. Má být právě hlavně jejich, že
vlastně nemají čas na to zvědomění?
Ono, bohužel, doba je jako jaká je, máme povinnosti pracovní
rodinu, děti, partnera, takže vlastně třeba hlavně ty maminky,
s čím se třeba setkávám i já ve své praxi neřeknou a kde já to
tam mám do toho dne, jakoby dostat těch 10 minut dýchání,
ono by se řeklo 10 minut, ale. Jak pracujete s tímhle s tím
takovým, kdybyste, jak bych to řekla vzdorem těch klientů, že
jsem tohle dělat nechtějí? Já jich učím no abych si ten čas
našli, že už je to ráno kecat zabudi, aby nás nejprve čau
nerobili ne kontrolovali maily a nekontrolovali čoivčáka v tom
dni a čmajú roby, ale aby si zvědomily to ráno, že stáli,
dali si něču nějakou dobrou kávu, malli na sebe?
Já nevím oblečení, které jim příjemné i na dotyk, aby aby to
bylo o tom, aby si jí tak jako zvědomili čo IV tom ničaká, ale
zároveň aby se napojili na sebe, ale nebo případně večer po
hekticko dni, aby si našli. 5 minut na seba pred já nevím
spaním pred večerou a aby se dostali do kontaktu za sebou
aspoň na těch 5 minut. Jaké jsou benefity, když se to
ten člověk naučí, když s váma pracuje?
Opravdu to praktikuje poctivě třeba po probuzení dejme tomu
dělá, už to měsíc měsíc a půl. Co se jak poznáme, že se něco
změnilo, v čem je jiný? Dokážeme, mají větší nadhled,
dokážeme. Za od tých stresuju si od těch
zatěžujících. Situaci, dokážeme se na ně
trošku jinak poznat. Dokážeme si možná i ta
kuťačnost, věc jakoby uvědomič, často si luďa píšu a deník
jačnosti v rámci této techniky min phomes dokážu ať taky žijuši
spokojenější, plnohodnotnější život tím, že sau beraju stále
myšlenkami do minulosti, do budoucnosti, ale fokusuju sa na
to tu a teraz. Jaké jsou teda nejčastější věty,
které od nich slýcháváte, když se to povede?
Že jsou vdačnější za to, čo momentálně vnímajó že nemusela
být dokonalí na to, aby aby se cítili vědomo po svém těle, ať
již si uvědomuju právě čo cíti, že vědí, jak jeď nastává nějaký
stres, protože vědí, jak ktorá ta situacea je pro nich
naprikladka a ktorá je už nad rámec.
Uvedomu si svoju únavu například, že vědia, že v tedy
potrebuju odých noci, případně zprávy zazdrojovat se.
Trošku to znamená, že jako spravit něco prej sema.
Hmm že často je tam taky to uvědomení toho, že aha už 2
kusat v tom svém těle mám. S čím nejčastěji klienti naopak
mají problém, když jsou tu technikou, začínají.
Největší problémy, které klienti i často vlastně komunikuju, jsou
v tom, že dokážu zastat sami za sebou.
Často jim to nepříjemné. To znamená, že mají tak, jak ke
mně příjemné pocity. Mraučení je ruk tak jako nevědí
jaký ten, když má být, ale následně vlastně hovor je i to,
že teď opakuju a keď se věnuju nás tady tomu, že si z toho
zpraví a zvyk, tak už to jde. Jak byste je povzbudila, aby
právě. Díky těm nepříjemným.
A pocitům na tuto techniku nezanevřeli.
Po 1 pokusu to nevzdali. Že je důležité, že právě na to
mě potrebuju, že jo dnesnosti žádné vymoženosti, ale stačí jim
na za chvilka preseba dát si ten čas a že mění cilom, aby bolí
dokonalý a aby to bylo úplně perfektně.
Ale cilom je to, aby aby byli vědomí, aby byli v kontaktě sami
se sebou, a to cíleně je to, aby žili.
Skvěle a na výlet dobre se cítili, ale právě aby věděli.
Zastav v tý situaci a který i mě je úplně dobré, který se cítil
strese a věděli to aplikovat ten minphone zprávy v těchto
situacích. A říkáte, že k tomu nic ten
člověk nepotřebuje. Já bych měla návrh.
Můžeme si společně teď touhle technikou krok po kroku projít,
že si zahrajeme, že já jsem vaše klientka a.
Prosím dave. Takže si na dítě pokojné miesto.
Máme. Stolička 100 sedačka to je
jednak spokojeně se sadnímtě tak, aby vám bylo příjemně či
nohy na zem. Následně si zatvrťte oči.
Jak je vám to příjemné? Vám to něco tak za chvilku na
nějaký bod na zemi? Dobré koně si 1 ruku dajíče nad
hrudník druhu nad. Tak tak to sedí čaje vám po mně
tak začněme dýcháním. Prosím tě hluboký nádychám.
A vy bychom oni tak jako vám nepříjemné můžete počítač.
Pak štyři znát i vám? A znáš ty chovače?
Všímaj ty si mají svoji dych. Může ti cítit dobrá nic a pokud
se vám rozširujou hrudník se rozširuje.
Při nádychu bruško je prinády. A prividycho se zase dostává z
5. Stahuje se.
Moře tě si všímač vzduch, který vám po proudí do pulc.
Jaký je, že hrají? Je pokojný.
Který náš za sebou starostlivost.
Myslím. Že u téhle techniky by šlo i
usnout. Je to opravdu hodně relaxující,
ale když jsem si to tak vyzkoušela, můžou to
praktikovat. Všichni teď mě napadají takový
jedinci, třeba s hyperaktivitou ADHD, že pro ně je vlastně
takové to soustředění. Asi v rámci tréninku je.
Pro ně to může být taky dobré. Oni prý to.
Aha teď tam dokážu sau strejdhodnout věci, ale triada
je klientovi by jsem totálněravila pravdu odpovědět s
mao robím tyto dýchové cvičení. Já obnímám na to klient a taky
stojí, který by s tím bolí OK. Enhnm.
AS čím jsou teda okay? Co teda děláte ve své praxi?
A včera ty dechové cvičení. Tak je ještě nějaká jiná
technika v rámci toho mindformu, kterou praktikujete častěji.
Právě jinde vám tu techniku patch 4 2 1 alebo jim dávám
zdrojovaně? To znamená, že když z nějaké
částky situaci, tak se pozorujeme na ty pozitivné věci
na zdroje, čo i pomáhá, či je to ani vem běh korfulovaně a
všechny tak je aktivity, ale potom věci, který mají rádi,
takže se snažím pracovat s těmi to věcemi a potom kartičky jinde
a zdrojovat si. Toto jsou zdravovací kartičky.
No to jsou taky jakoby. Kartičky jich asi 120 a na
každém je napísané a nemám hudba lebos je tam.
Všecky možné sporty a vlastně z těch kartiček si oni dokážu
vyskládat a že čo mají rádi leboj to mě napadne, je VA
obojím to dávám na domácí úlohu, že nic jako pripravě, čo mají
rádi. Člověk baví nebo intona, takže
si vlastně. Můžou naši diváci tyto kartičky
připravit doma i. Ano a.
Vlastně právě potom v takové té stresové situaci je vytáhl.
Víc ale pak, případně se k nim vrátit, lebo v tých stresových
situaci a zastávat toho člověk nenapadne hned Ježíš čo mám
robiďa by mi bolel lepší já ako mám reagovat, ale právě trestný,
keď mají nějaký záznam, často jim ten záznam, co nechávají na
domácí úlohu, to nechávají si ho.
Dám jim ho na domácí úlohu a oni si ho nechávají proto, aby se
věděli k tomu vrátit. A taky se ty kartičky, aby jsme
věděli k tomu vrátit šočo majů rádi v minulosti možná rádi
robini čobík, který vyzkoušet. A, to znamená, že vlastně si
vytáhnu kartičku a mají tam třeba ten běh a jdou běhat.
To je už na jih, to už nechávám na nich a kozací tě ale maju to
v hlavě minimálně, že ten běh mám rád baví, má to poháně a má
to chceme to ezero bych ani nevím, já bych šli domů.
Ta pozitivní myšlenka, že vlastně odvedeme tu pozornost?
Ano, no a není to, nemohl by někdo oponovat, že vlastně
všechny tyhle techniky si to vlastně jenom útěk z té situace?
Mohou, len že keč sa dostane do koť, začne robit ty věci a to
znamená, že se dostane do kontaktu se svým tělem, tak
který pochopí, že to je útěk, ale že je to právě velmi
náročné. V tom kině je dobré, ale bokyč
nám je dobré a sa těšíme, tak to je každému příjemné, ale zas tak
ty situaci, který mi je úplně nejlepší a chce samý plakat
frustrovaný sám v úzkosti, tak to už je radši problém.
To máme teda techniku toho zdrojování a co ta technika?
5 4 3 2 1. Technika, 5 4 2 1 je v tom
vynikající moře vlastně dost ať k sebesaminky.
Máme nějakou náročnou situaci, ju stresuju tu situaci, tak
samjeme u pokoji a vrátíš vlastně k těm svojí myšlenkám.
Bez nějakého pozorování a bez hodnocení.
A právě ta technika spočívá v tom, že si najeděl v místnosti v
ctore song věci, který vidím okolo sebe v místnosti 4 věci.
Které počujeme trýveci, ktoré cítím 2 věci, ktorých se
například můžeme dotknout a 1 věc k tomu možem ochutnat.
Co, když tam ty věci nejsou, co pak?
Fraingandoj nevím co ty? No, já mám například cukriky,
velká cena, já mám cukriky, já mám kysle sladké, ale boton nás
prsně je účely na na 1 workshopy, že kysla chuť je tak
jak teda na záko nabudí horká chuť je tak aktura nás jakoby
dostane do takový větší pohody, že ty chutě jsou různé aj volně,
že jsou různé. Takže je lepší, až se jakoby
preventivně připravit? Když vím, že mám s tímhle
problémy, tak si vlastně přizpůsobím i to to, co jí
kancelář. Pracovní stůl všemu.
Tomu ano ano super. Poslední otázka je tím, že
pracujete IS dětmi? Lze tyhle techniky učit už malé
děti, pracovat vlastně s tímhle, abychom je to naučili do
budoucna? Určitě ano, protože je fajn, teď
už prostě na toho dětského věku se a učíme vlastně pracovat se
svým tělem. A pripravila jsem si pro našich
divákov tak malou ukázku toho, co můžeme využívat.
Pracujeme vlastně pri děťoch. Právě tento s touto technikou
min phomes to tak je různé hračky pro děti.
Vlastně oni si můžou představovat, ako aubot jde.
Zobrací ten predment zoo k sebe a zvědomovací, ak je to premiér,
je keč, mám tu optičku v ruky, můžeme se na ní například
vstoupit, hejčo cítím v tedy, ako sa mám?
Tak ti už vlastně taky toho moc ne napohybovaně trend mety,
případně vlastně taky natěhovací hračky a který je fajn, jsou
vlastně presny. Na chvilu se na to zastaví a sa
neuvažuju nad různými jinými věcami.
Člověk to škole a také malý deň ale přítomný v ocamiho sú to a
teraz a lensa vlastně bez hodnocení a bez nějakého
škatulkování asi za Miriam na to.
Akosa v těch chvíli majů a kosa cíti ak je to 1 healket pracuju
s taky mi to. Taky mít to hračkami, ale
existují by kartičky, ktoré jsou právě pre děti, znamená na
mindfulness a jsou tam různé hry.
Jsou tam whozne vlastně jakoby obrázky, s kterými děti můžou
pracovat a návody. Takže vlastně je to něco, co
můžeme praktikovat s těma dětma učit nejen sebe, ale učit i je.
Mít to vlastně jako nějakou společnou aktivitu.
Rodinou ano. Před spaním.
Já vám moc děkuju za to, že jste si pro nás připravila i
praktické ukázky. Praktické tipy pro naše diváky
je ještě něco možná, co by mělo zaznít takhle závěrem?
Co myslíte, že by diváci měli slyšet?
A však bylo fajn povídat, že právě ty techniky a všeobecně
mají phone a vnímavost neje nějaká úloha další na záznamek,
kterou má ten člověk správně, ale s koryto a může mi to vnímat
skoro jako takový dar, ktorý si můžeme dát v dnešním úpo na
hlenom a hekticko sveče. Děkuju mockrát a já děkuju.
A skvělý rozhovor a já našim divákům ráda doporučím tady
magistru molnárovou, třeba k online konzultaci na našem
portálu mojra CZ, kde se právě s paní molnárovou můžete tyto
techniky všechny naučit. Děkuju za vaši pozornost a budu
se těšit příště. Právě jste byli součástí dalšího
dílu našeho podcastu duše na dlani.
Pokud se vám dnešní epizoda líbila, dejte nám laik, sdílejte
ji s těmi, komu by mohla pomoci a nezapomeňte nás odebírat, ať
vám neunikne žádný další díl. Těšíme se na vás příště.