Energiparten, autentiska samtal med Barbro och Björn.
Hej allihopa och hjärtligt välkommen tillbaka till
energipotten med mig, Björn och Barbro.
Hallå. Hallå hej hej.
Hallå, hallå, och vet du Barbro? Vi har en gäst med oss idag.
Ja, men Gud som stannade och vem är det då, Björn?
Ja vi kör rakt på, vi bjuder in Jonas Lidström bara.
Hej hej hej allihopa hej hej hej hej hej hej.
Hjärtligt välkommen till oss här på energipodd.
Tack så mycket så fint att vara. Härligt.
Ja. Vi brukar ju alltid ställa den
där stora frågan. Det är alla som är med liksom
vem är Jonas? Ja finns det stora frågor?
De. Flesta brukar täcka det.
Det jag tycker vem är Jonas jag är.
Jag är den jag är. Jag är.
Jag är ett energiväsen som som vi alla jag jobbar med att
hjälpa människor och med transformativ transformativt
energiarbete av olika slag, ofta med inslag av hypnos eller
schamanska inslag energighilling.
Och även utöver det så har jag alltid hållt på med musik så att
i någon mening kan man väl säga att jag är musiker också.
Det är väl en en snabb liten roundup.
Ja den korta versionen. Ja precis det var den korta
versionen om vi tar en lite längre.
Ja, du har gått in. På det här och hjälpa människor
har alltid gjort det sedan jag var liten.
Det är Jenny, det det anser att det är någonting vi alla gör i
någon mening i någon nivå av medvetenhet sker det alltid, men
för min egen del så. Så är det relativt nytt.
Jag har bara varit inne på den här vägen i.
Fem år. Och det det var ganska plötsligt
jag genomgick ett. Var man lite så här klyschigt
kan kalla för ett oerhört kraftfullt, men plötsligt
uppvaknande. Så det var den.
För att vara exakt den 25 juni 2021.
Så då då? Då var det som om allting.
Hela livet bara vändet upp och ner och det blev någonting helt
annat. Så på på den vägen är det och
före före det så hade jag inte hållt på med någonting av det
som jag är nu. Gör och är.
Musiken då? Ja musiken är alltid.
Den har alltid funnits med mig, alltid, alltid.
Den har jag tagit lite annan riktning.
Kanske efter. Efter uppvaknandet, men men den
har alltid funnits med. Den har också fått en.
Enorm vad man skulle kunna säga. Power app en blev det.
Blev lite så i mitt uppvaknande att allting.
Allting blev lite. Inte lite, det är väl att
underdriva en allting blev mycket kraftfullare på på något
sätt. Precis allting.
Både musik. Inlärningsförmåga förmåga att
komma ihåg saker att förstå saken i en större kontext då som
ja. Jag fick någon slags.
Livsenergi doping. Som kom med hela.
Alltihopa. Var det någon speciell händelse
eller var det bara? Så vi bara kom?
Ja det var en. Jag har nog varit en händelse,
det var. Det var så här att jag var.
Jag hade levt egentligen ganska olyckligt kan man ju säga före
före det där så att mitt liv hade snöbollat?
I ångest och depression och. Allt möjligt så till den grad
att jag jag var på väg att att ha att avsluta mitt liv.
Men det visade sig att det kunde inte jag riktigt bestämma över
själv i slutändan. Därför att det, det gick inte
och det blev inte så, vilket jag naturligtvis är väldigt tacksam
för. Idag, för nu älskar jag livet
mer än jag menar någonsin har gjort, men men det var ändå ett.
Ett ingripande. Det var det och det var.
Det var väldigt oerhört kraftfullt och.
Ja den. Dagen kommer nog alltid att vara
den dagen som jag. Jag kommer aldrig att glömma
den. Det det var nog otroligt maffig
lång och annorlunda och surrealistisk upplevelse på så
många olika sätt. Lite på nytt fed.
Ja verkligen. Verkligen eller jag skulle
kanske kalla det att ja. På nytt född.
Det blir snarast att gå tillbaka till.
Till den jag var när jag när jag föddes.
Ja, det är snarare att det blir att.
Ja, jag skadade av alla de här lagen som vi som vi alla i på
olika sätt samlar på oss i i våra liv.
Det här som till slut blir. Vad vi kallar en personlighet.
Som är full av identifikation, oavsett vad det är jag är.
Jag är synta. Jag är hårdrockare, jag är
snickare, jag är helsingborgsbo, jag är göteborgare eller vad än
att vara. Alla alla de där kostymerna.
Försvann. Det vart helt helt soprent blev
det. Vart du är rädd eller var det en
skön känsla? Det var en skön känsla.
Jag är själv förvånad över att jag inte var rädd.
Därför att allt som allt som hände då.
Det var ju så mycket som var. Som hände den dagen som var?
Ja med med. Med vanligt mått mätta, så kan
man ju säga att det minst sagt var övernaturligt på på många
sätt. Och det var väldigt mycket som
som hände som jag kan säga hela min hela min.
Allt jag hade lärt mig dittills om fysik.
Om hur existens fungerar det? Det blev ju omkullkastat på
några sekunder så att. Jag är själv förvånad över att
jag inte. Att jag aldrig blev rädd.
Trots allt, allt som hände, men. Men, det fanns ju lindbakat i
det här på något sätt i den energin som är.
I slutändan bara. Ren villkorslös kärlek och det.
Det var ju det som som var tryggheten i hela, även fast det
var så otroligt. Ja magnifikt på så många sätt.
Jag var väl helt tagen? Jag känner mig också helt fast,
helt fast det var ju. Och där bestämde du dig för
någonting att göra, om göra rätt eller göra annorlunda, eller?
Ja, jag kan väl säga att jag hade inte så mycket val för.
För det som hände då, det var ju att.
Att det på något sätt kom tillbaka till.
Till den, den kalibrering som är.
Som är jag. Den jag är ämnad för att vara i
i den här livstiden så att vad jag om jag nu hade haft ett
litet unds ego kvar, vilket jag egentligen inte hade efter det
så så hade inte spelarna roll egentligen vad vad det hade
velat för att det här var så oerhört.
Det det var som. Att det det kom igenom mig och
inifrån mig och ut så att det var som en otroligt.
Snabb, men väldigt kraftfull. Transformation.
Så ja. Det då?
Då kommer jag in på den här banan som jag är på nu.
Och sen ska det ja. Det var oundvikligt det.
Det fanns inga tal. Nej.
Och det. Är bara fem år sedan.
Det var fem år sedan och det är ju.
Det är väldigt otroligt hur? Hur mycket som har hänt i i mitt
liv på de här fem åren på på så många olika sätt, dels.
Dels. Dels de de här förmågorna som
jag nu jobbar med. Hur de har växt och hur många
olika modaliteter av de har har trillat in är ju
häpnadsväckande. Och sedan hur all den här?
Ja min min, min förståelse och. Kunskap som som enkelt
implementeras till till visdom och djupare förståelse och
erfarenheter och saker som har hänt möten med människor.
Det är allt det är liksom de här fem åren.
Jag har inte upplevt. 10 % av de upplevt på de här fem åren i
hela mitt liv är före detta fem åren.
Det det var liksom som öppna. Flodportarna?
Det är bara. På på alla sätt och vis bara på
alla nivåer och i alla aspekter i livet har det bara varit helt.
Sanslöst, det är som att det på de här fem åren har jag redan
levt. Flera livstider känns det som
åtminstone om om man ska ska väga i något slags livskvalitet
och ombytlighet och och flow där ingenting.
Står står stilla. Och det?
Det är fantastiskt. Ja vilken.
Vilken omställning verkligen alltså att.
Det finns också att du liksom har lämnat liksom ditt alltså
version 1.0 bakom dig liksom, och sen vart det någonting
annat. Fast det har ändå med dig bitar
av 1.0 in i det nya så att säga. Ja.
Den den gamla 1.0 den. Den försvann över en natt.
Det var otroligt. Maffit och märkligt.
Ja häftigt så kul att höra alltså bli glad på något sätt.
Det är inombords att. Alltså.
Stor transformation liksom så har det.
Det är bara liksom skiftar till bara ljus på framför mig.
Jättefint. Ja, det och sen naturligtvis så.
Så i i det hela, så så ser jag det som att det är inte liksom
som att hoppa över ett staket och komma på andra sidan och sen
är man home safe på något sätt. Det är ju en.
Det är ju en ständig. En ständig expansion och en
ständig. Tillväxt det finns ju inget
mållinje liksom där man kan kura ihop sig och säga att nu är jag
där och nu är jag framme så att jag i även i den här resan de
här fem åren så har jag ju. Jag är stött på utmaningar.
Jag har stött på mörker, men. Ja, jag har bara tagit mig
igenom det. På den mest.
Märkliga sätt. Så det ja, det, det är
fantastiskt och det måste ju få finnas där för att annars.
Det är ju en del av livet och existensen, både polaritet och
dualitet. Du kan inte, du kan ju inte
uppleva någonting som är. Det är svårt att uppleva kärlek
fullt ut om man inte har varit någon gång och förstått avsaknad
av kärlek. Som sant eller att uppleva
någonting som är varmt om man inte kan ställa relation till
någonting som är kallt. Så det är alltid en.
En. Ett harmoniskt samspel mellan
allt som finns. Ja, jag håller med.
Det låter så självklart när du säger det alltså.
Det var så här, ja, men så är det och så.
Det är ju så, men det låter så här.
Jag förstår, jag förstår inte människan att det är så här hela
tiden. Det fina är så där, så där är
det ju. Det det är på något sätt så
livet har fungerat för mig tidigare också.
Det är bara det att. Att, då har jag inte kunnat se
det. Jag har inte kunnat känna det.
Jag har inte kunnat inse det. Och då blir det också svårt att
att ta kontrollen över det därför att det det kräver ju.
Det, det är inte svårt att förstå att det finns många
vilsna människor i den här världen nu när man ser från ett
annat perspektiv hur allting är uppbyggt och allt det här som i
alla olika aspekter, alla strukturer och system som finns
och onaturliga habitat som vi lever i och med, men mat som
inte är bra för oss med vanor som inte är bra för oss med
distraktioner som inte är bra för oss med det.
Det är inte så det. Är inte så konstigt att det är
svårt för människor att hitta sig själva.
Samtidigt så blir det ju lättare och tydligare tycker jag också
att se. För mitt perspektiv nu hur
oerhört utbrett. Om man får kalla.
Det här dåliga måendet finns homogent i en i en stor
befolkning. Och hur?
Sånt som egentligen borde vara så enkelt och naturligt för oss
alla eftersom vi har det medfött när vi kommer till jorden.
Hur oerhört svårt många människor ändå har att.
Att vara sig själva. Att våga uttrycka sig själva.
Att våga. Vara och.
Vara i sina egna känslor att våga prata om sina egna känslor.
Att det finns det finns något slags väldigt utbrett.
Förtryck i den aspekten som jag tog en en stor del har att göra
med hur hur den här världen är kalibrerad som vi.
Som vi lever och och verkar i. Det barn har inga problem med
med sånt alls och det är egentligen det.
Barndomen det är ingen fas som vi som vi växer ur, vilket ofta
låter som när vi får höra. Människor pratar om det, ungefär
som att det är en övergående fas om.
Det är nånting man går igenom ungefär som puberteten?
Ja, ja, det går över och sen sen blir det vuxen, men.
Jag ser det som att vi istället för att vi växer upp så växer vi
ner istället. Vi förminskar oss ju oss ju
själva genom att. Ge avkall på våran på våran,
inre hjärtans röst och på att följa vår egen intuition och
våran. På så många sätt och skolan är
ju den den första. Det första anhalten.
Där vi gärna blir indocinerad i linjärt tänkande och det all all
stimulans. Jag handlar om den äldsta
hemisfären och logiskt tänkande analytiskt tänkande och räkna
matte och memorera saker och komma ihåg saker och och prov i
i ämnen som vi förmodligen många av dem som vi förmodligen aldrig
kommer att ha någon nytta av, så att det där släcker ju den här
intuitiva elden och den här inre glöden och den här.
Förmågan att att inte tänka? Och analysera utan att känna
vara intuitiv och följa den här rösten i sig själv.
Och så kommer man ut som en liten produkt på andra sidan.
Den är redo att möta världen efter samhällets villkor sen.
Och sen är det? Ja.
Du vet inte om jag vet inte om
jag svarade på en fråga eller inte.
Ibland gör jag så när jag skojade.
Jag har ingenting så kan jag bara hamna någonstans och vart
börjar han? Någonstans gör jag ja, men.
Jag kan säga så här, Jonas, gör du helt rätt i för jag tycker
det kändes som att du beskrev hela min uppväxt på några
sekunder. Kan vi säga gud så här i skolan,
liksom då bara ja. Ja fixa tillbaka kasta direkt.
Det var helt rätt jag. Tror det är väldigt vanligt att
många människor eller många, många som jag har mött och
arbetat med som jag har märkt ett mönster i att.
Många av oss som har någon någon slags eller i vissa fall många
olika. Vad vi kallar för diagnos sådana
som är extra högsensitiva som har ADD eller ADHD de.
De brukar ha en tendens att att känna av.
I något högre utsträckning i väldigt tid.
Ålder att den här världen den är den är fan inte OK som den är.
Sådana människor brukar ju ha svårare att rätta sig i i ledet
många gånger och jag var ju en jag var ju halva kinesisk
alfabetlig diagnos och jag. Det var det var jag.
Jag var en en sådan hela min uppväxt och redan när jag var
väldigt, väldigt liten så så hade jag.
Konstigt nog en känsla av att. Det här, det här är inte alls
som det ska vara. Jag kan då säga att redan när
jag var. För.
Sex års ålder och anledning till att jag vet det var för att jag
vi flyttade från det huset där därifrån.
Jag har de här minnena så att det det kan ju inte vara senare
än så. Men jag minns att jag redan då.
Jag hade alltid massa frågor inom mig och tänkte så här att
det varför OK. Mamma och pappa ska åka och
jobba för ska ju inte är för ja, men för att de måste tjäna
pengar, men varför då? Jo för att vi ska kunna köpa mat
och leva. Jaha, varför varför då?
De jobbar ju inte för att de vill jobba.
De jobbar ju för att tjäna pengar.
Då är liksom är det meningen att ska vi bara överleva?
Är det det som är är det det som är poängen med det här livet?
Då är det väl ingen idé. Då kan man vara lika gärna åka
tillbaka dit man kommer ifrån. Det måste finnas något mer, så
jag den den rösten har jag alltid haft i mig som hela tiden
har viskat att det här är livet kan vara kan vara någonting helt
annat än det här om. Om vi bara förstår att?
Byta oss fria från det. Och det visar sig att det var ju
så. Det var så det var ju så kunde
inte. De bara talat om det direkt,
liksom tänker jag och. Så men du kommer.
Bli du kommer, folk kommer försöka misleda dig så länge du
inte liksom är vaksamt lite grann.
Så. Mycket tid man hade sparat.
Är det ja. Man ser om man ser så tiden är
ju också lite som. Den där halvvillesorik.
Men men absolut. Ja.
Hur mycket livsduration man hade sparat?
Upplevelsespannet hade haft mer utrymme.
I vår. Begränsade tid.
Precis den här på jorden? Jag tänker på intresset för
musik, då alltså har det också följt med sedan barnsben.
Det. Det har följt med sedan
barnsben. Det.
Det hade jag med mig. Redan när jag kom till jorden?
Och det har jag också förstått för att det det var också
någonting som jag har. Alltid ha.
Haft en inre förståelse för? Också när jag var väldigt,
väldigt liten så så visste jag på något sätt att.
Utan att jag förstår hur jag kunde veta det för att det var
ingenting som jag förmodligen hade lärt mig från min externa.
Livsmiljö är så. I så ung ålder, men jag hade
ändå Jimmy det att ljud och vibration.
Var var två saker som som fanns i en jude och en version, och
sen när jag. När jag.
Väl börjar lyssna på musik också väldigt tidålder när jag var
runt sex sju år. Då då då bara låstes allting in
jag. Jag förstod ögonblickligen att
wow. Det här, det här är jag har
liksom. Det här förstår jag.
Och ja. Och då?
Då i ja i den första hälften av mitt liv fram till 2021, så.
Då, då var det då, då tänkte jag inte på något sätt i i någon som
helst aspekt om att hjälpa andra människor med.
Med det energihylling eller transformativt energiarbete
eller hypnos och såna saker. Men då då var ju siktet musik.
Men, det blev och jag har ju jobbat och gjort förvånansvärt
mycket musikaliskt i mitt liv med tanke på.
Med tanke på det motstånd som har funnits i min.
I mitt liv runt det, och då menar jag inte bara från.
Familj och och föräldrar, men från från.
Samhälleliga påtryckningar och den och och samtidigt för min
egen del eftersom jag alltid varit väldigt hög sensitiv och
och lätt. Tror och lyssnar på andra
människor. Jag som vi alla är ju födda.
Goda och medkänsliga och och förstående.
Så att när man då som liten möter vuxna då, då har jag den
här bilden att OK, jag vet inte, för jag har ett barn.
De är vuxna, de vet och de säger att jag måste göra så här, så då
är det väl det jag ska göra. Och.
Jag lyckades ju inte hålla fast vid min vid den drömmen om musik
i i kanske lika stor utsträckning som jag.
Hade kunnat gjort, så jag har ju haft min min beskärda del av en
stor del av mitt liv har jag jobbat med sånt som inte alls
varit rätt för mig och det ledde ju till slut att jag ville vara
härifrån. Men men däremellan så har jag
ju. Jag har ju jobbat.
Jag har ju gjort väldigt mycket med musik också.
Jag har ju. Haft en egen inspelningsstudie
och jag har varit och spelet när jag band som har turnerat runt i
Europa och. Jag har gjort allt möjligt.
Undervisa till. Musik var lite musiklärare
jobbat i musikaffär. Det har alltid funnits där på
något sätt då skrivit och producerat.
Men ja musiken som allt annat fick ju en rejäl.
Skjuts. Uppåt efter 2021, då?
Då händer. Också saker.
Hur litet sätt att skriva eller ditt sätt att utföra eller
musiken. På många olika sätt jag.
Jag började jag. Det var ju då jag.
Det var i eftermiddag. Uppvaknande förstod att på något
sätt att den. Min.
Min den kraftfullaste gåvan som jag har att att använda är min.
Min röst och förut. Då har jag ju mest bara sjunk
låtar. Så här mera mekaniskt och sen
appliceras naturligtvis 1 1 1 viss nivå av känsla oavsett om
det är medvetet eller omedvetet. Men efter mitt uppvaknande då?
Då kommer jag i kontakt med min röst på ett helt annat sätt.
Och. Och kan använda den på ett helt
annat sätt och framförallt på vissa sätt som jag väljer att
inte använda den på som jag använder den på förut.
Och röstens uttryck även med. Musiken jag.
Jag började ju skriva en helt annan typ av av musik.
Som är fortfarande. Jag vet inte riktigt vad man
ska. Jag har alltid varit så att jag
tycker inte om strukturer i. Jag gillar all lägga liksom.
Att ja, men det ska vara en popp låt det ska man kanske låta det
ska vara så för mig är musik det.
Det är helt det är helt fritt. Det är helt fritt och och.
Och jag hade väl? Lite tvunget på något sätt av
min konditionering följt vissa mallar och ramar musikaliskt
före mitt uppvakta. Men efter det då var det så
skönt för dem. Då fanns inte det kvar.
Då var det så här bara nu. Nu gör jag det som kommer
härifrån och det som kommer här och sen om.
Om, det finns människor som tycker att det är konstigt för
de vet inte vad jag ska sätta för etikett på det?
Ja, men det, det skiter väl jag i härligt.
Då då? Men så här, nej, men nu nu är
jag idag och det är så här det kommer.
Ja, vad ska vi kalla då? Ja, men det vet väl inte.
Jag lyssna på det det behöver. Inte heta, det är väl ganska
enkelt? Så att.
Ja allting blev annorlunda både hur jag använder framförallt hur
jag använder min röst. Och hur?
Och framförallt hur mycket? Hur mycket?
Jag vill inte se arbete för att det är inget jobb alltså arbete
någon ansträngning, men hur mycket dedikation är ett bättre
order jag lägger på. På rösten.
När jag när jag skriver och spelar in det förut, då har jag
alltid varit sedan man lägger på instrument och så lägger man på
en lidsång och så kanske man lägger på lite kör stämmer här
och sen är det klart, men nu nu blir det mer som att rösten är
det som. Ja, jag den den kräver sin sin
plats och sina uttryck så att det blir det blir alltid många
pålägg sång på på varje låt jag gör.
Och sen det. Det utöver det som hände var att
det blev det blev som att min. Där fick någon.
Slags efter mitt uppvaknande, men det har jag ju med hur hur
vi har tillgång till det här. Vi kallar för kvantfältet där vi
kan hämta ner information, så det har egentligen ingenting med
intelligens att göra för att vi har en tendens att tänka att när
när människor kan visa saker så är det.
Imponerande för att vi ser den som smarta egentligen, men
egentligen finns det ju ingenting som är smart så utan
det har ju egentligen bara att göra med hur?
Hur. Stark öppning i förhållande till
din egen energifrekvens. Du har lyckats åstadkomma för
att. Öka flödet och tillgången till
det kvantfältet. Det är där vi hämtar ner
information ifrån. Och då kan det bli.
Så att. Efter mitt uppvaknande svar är
som att jag fick någon slags. Superkognition.
Jag kom ihåg. Saker.
Och ja som jag sa att tidigare jag jag.
Förut var allting. Inrutat och inramat om om jag
fick till min information inuti ett visst område, ja, men då då
förstod jag det inom den fyrkanten, men nu kan jag
placera in det hela världsbilden.
Jag kan förstå att det angränsar till det och det är angränsat
till det och det har att göra med det som är där borta och där
borta att det blir liksom en. En pusselbit som vackert passar
in som en liten bit mosaik som fint fyller ut.
Förståelsen. Om.
Ja men mycket större. Kontext än än att kunna sitta
och bara ge raka svar i i i en frågesport till exempel och även
musikaliskt. Jag har ju alltid varit
musikaliskt haft lätt att kunna spela.
Egentligen vilka instrument som alls, men.
Det vart ju också en en skjuts uppåt.
Det var ungefär som att jag fick.
Tio års övning på alla instrument över natt och sen.
Ja allting. Flöt, jag fortfarande flyter
mycket. Mycket lättare det är.
Bara det bara kommer. Och det?
Ja, det är jag. Det är jag tacksam för det.
Gör det du ska, det är jättefint.
Du har förstått vad? Du är här för.
Till slut. Sa till det tioåringen precis.
Men det var. En lång resa för mynttinkastet
och ner dit allting kommer. Då var jag där med tidigare.
Jo precis, när jag tänker så här det.
Ibland. Är.
Ibland frågar människor. Människor om.
Om jag ångrar. Någonting eller om jag tänker
kontrafaktiskt i i termer som att tänk om det hade hänt
tidigare? Tänk om det inte hade om du hade
om jag hade varit starkare liksom och stått emot och men
men. Jag ångrar absolut ingenting
alls därför att det är ju på något sätt.
Allt det som vi. Kanske många ser som misstag
eller misslyckandet. Det, det är bara läxor och
erfarenheter som vi alltid växer av som vi för oss vidare.
Så att det går inte ens i någon mening att det går inte ens att
tänka kontrafaktiskt, det är ju fullkomligt.
Det är ju bara att vara. Vad tacksam för att du.
Jag skulle inte kunna vara här om jag om jag inte hade om jag
inte hade på något sätt kunnat förlikas med att lära mig att.
Att. Älska.
Mitt förflutna och det som har varit.
Man måste ju i någon mening göra upp, men.
Med alla tidslinjer för att kunna vara.
I i närvaro. Här och nu.
Det var sant. Susant och det du har ju mer i
det idag som en referensbank liksom.
Ja precis precis det är fint. Det är jättefint.
Men det är många som kommer. Till det här och tänk om jag
hade vaknat upp tidigare. Tänk om det hade hänt när jag
var 20 istället för jag är 40 och så vidare liksom sen kan
jag. Nej, det var inte där då.
Också. Ja och sen kunna.
Använda sin livserfarenhet till det i sitt både upp kalla det
uppvaknande eller vad man säger. Ja.
Då har du ju den? Erfarenheten tillbaka till 1.0
erfarenheten har du ju mer inombords till ett använda till?
Ja, det kommande liksom så det är helt.
Det. Är oerhört.
Man. Fick och gräs ständigt.
Tacksam över allting som som både har hänt och och händer.
Det var väldigt. Fint och också väldigt.
Jag har ju otroligt. Det är kanske mitt?
Mitt kraftfullaste minne det kommer att vara när jag för
första gången. Började upptäcka de här.
Förmågorna. Att att.
Att kunna. Manipulera med och och jobba med
energi i form av av heeling på på olika sätt.
Tack och lov. Så alla såna här förmågor som
har. Kommit till.
Mig de de har ju de pluppade in lite så här vart eftersom och
det förstår jag nu i efterhand att varför för det hade ju varit
alldeles för överväldigande överväldigande om allt det hade
bara. Trycks igång med ett knapptryck
då det för att det var ju lite så att det är mycket som som som
man får upptäcka själv i det här.
Ni vet ju kanske de flesta som har gått igenom någon form av
uppvaknande att. Det är en resa, en väldigt ensam
resa som man gör i sig själv. Och tyvärr så följer inte med
någon institutionsmanual så här på fyra olika språk som man kan
bläddra i, utan det är så här, ja, men löst det du du hittar
nog ska vi se så att det där kan ju vara lite tixigt, men första
gången det det kom till mig det det var ju otroligt.
Maffi, då var jag. Det var alldeles strax efter jag
hade haft mitt uppvakt. Det var nog bara några dagar
efter tror jag. Då var det då var jag nere med
min. Min dotter som då var i ja kanal
7, åtta någonting kanske. Så var nere vid en vid en
badstam, så det sprang omkring och och lekte runt om där så
ramlade hon ner i ett i ett dike som var fullt av brännässlor.
Också en vände hela ena armen hela vägen.
Ja från axeln till. Och som barn gör.
Den ålder, så kommer han naturligtvis att så här.
Hysterisk och sprang emot med fem armarna och bara.
Och då? Då var det som att en.
En. Ja, det var första gången jag
hade kontakt med den här. Inneröste.
Som man kan säga mitt höger jag som kliver ner ibland, men då
var det väldigt. Det var lite så här chockartat
när. Det det det kom in i mig och.
Och tog över min röst så att jag hörde mig själv säga saker som
jag aldrig skulle ha valt att säga, speciellt inte när ens
barn kommer och skriker, gråter springandes emot en, men det var
jag kunde inte kontrollera det var det var ungefär som att.
Tyvärr, Jonas. Du har inte tillgång till din
kropp just nu. Och det, det här var bara en
någon liten sekund, det hände, men jag hörde mig själv bara
ropa till hon när hon kom där och sa, skynda dig och kom hit,
så ska pappa ta bort det onda på en gång.
Och sen liksom. Logg så var jag här igen och då
tänkte jag, oj. Jaha Jonas, hur ska du leva upp
till det här? Och så kom hon.
Fram. Med armen och jag bara la min
hand på hennes arm. Och det var som att trycka.
På en knapp så där hon var tvärsluta gråta, så sa hon, tack
pappa. Så sprang hon iväg och lekte
igen. Wow.
Nu lyser jag. Ja.
Det det. Jag blir alltid rörd när jag
tänker på så att det det det. Inte kanske vara det?
Störst ja, det är bland det största och det vackraste jag
har varit med om på samma gång, men det var.
Och och. Ja sekunden efter när hon sprang
och vägde bara la la la då, då stod jag kvar då.
Då började jag gråta för att jag jag.
Det var så. Ja dels så var det, det var
starkt. Det var kraftfullt att vara
vackert och sen när jag också. Märkt att.
Som en ibland som en naturlig bieffekt.
När någonting kommer igenom beroende på vad det är och
beroende på jobba med, då kan det vara så att när när är
någonting. Som jag har kanaliserat igenom
eller arbetet med då jag liksom då jag har.
Man kan säga så här när jag har när jag har lämnat min kropp
och. Och låtit andra krafter verka
igenom den. Det brukar ha som en.
Ibland som en. Bieffekt en märklig bieffekt.
Att, det börjar gråta. Efteråt.
Så den den aspekten var inbakad i er också, men just i det här
fallet så var det både att det var stort.
Det var magnifikt. Det var nytt och det var vackert
och sen var det den här bieffekten.
För den har jag upplevt och jag har fortfarande än idag.
Och och man kan säga. Det är en bieffekt gråten.
Åtminstone för mig som som människa, så är det, den har
inga som helst. Känslomässig.
Anknytning den betyder ingenting.
Det är inte så att det är en gråt för att det är för att det
är så stort och vackert eller för att jag blir rörd eller för
att det är utan det är. Det är bara 1 1 1 bieffekt på
samma sätt som att du blir svettig.
Om du om du springer det är inte så att svetten säger någonting
att. Men det det var någonting som
händer. Kan det inte vara så?
Energin så får du gråta. Nu tänker jag att det är mycket
kärlek. Absolut naturligtvis, så är det
så är det så det? Det är bara märkligt att.
Och för mig annorlunda. Det är den enda gången då jag
då. Jag känner att det.
Att jag börjar. Gråta okontrollerat, men det är
bara gråt. Det finns inget.
Det här bränslet som som är den villkorslösa kärleken.
Den är väl så utbredd. Den genomsyrar allting så att
jag inte identifierar den med gråten.
Men det, det känns. Det är alltid en en verklig
upplevelse bara. Och sen.
Och sen gick det vidare därifrån och så.
Och allting kom allting, kom till mig automatiskt.
Det var. Det var bara så att jag förstod
saker och det var vi egentligen säkert inget konstigt om man
tänker efter. Det är väl lika som med musiken
den? Den hade jag med när jag när jag
kom till världen. Och på samma sätt så hade det
med all säkerhet med mig allt det här.
Så det var ingenting. Som som kastades ner över mig
efter mitt uppvaknande som något litet godis regn.
Här har Jonas gör du här utan det var.
Det var väl att jag jag återupptäckte i mig själv när
när allt det andra var, liksom bortstädat.
Lite lite pö om pö men men det var ändå otroligt hur.
Med hypnos, till exempel jag. Det var och nu.
Jag tror inte att det finns någonting som heter slump så att
var man en exponeras inför eller ställs inför eller vad som än
kommer i din väg så kommer ju det som en en synkronicitet.
Och jag hade ju inte egentligen aldrig någonsin varit speciellt
intresserad av. Av gymnasiet, men.
Så var det så att det bara det var bara.
Det började bara komma sånt framför mig.
I. På alla möjliga sätt när jag.
Hörde folk prata om det eller den typiska Youtube algoritmen
när man normalt brukar gå vilse och hamna i så här gulliga
kattungar som gör mer lösa saker när man vet liksom åh när jag
suttit för länge nu ska gå där var det hypnosgrejer helt
plötsligt också. Så att och när jag tittar på den
andra hypnotiserad utan att jag. Vet hur så förstod jag hur det
fungerade så att jag lärde mig aldrig.
Det jag? Jag bara.
Förstå det på något? Sätt så ingen.
Utbildningsfas, liksom utan det var bara klippt.
Sen i efterhand efter att jag redan hade börjat jobba med
hypnos då då certifierade jag mig som som legitim hypnotisör
men. Men jag förstod det själv först
och så ringde jag över några kompisar och jag kom över.
Ska vi prova en sak och och det funkar hur bra som helst.
De låg ju på golvet allihopa till slut.
Och sen har det gått vidare, och så har jag.
Jag har lärt mig en. En en form av hypnos stämma där
jag kan hypnotisera bara med ögonkontakt också utan.
Utan använda rösten eller eller någonting och det känns ju
verkligen hokus. Lite hokus pokus, men det.
Det ja det det fascinerande. Det är så otroligt fascinerande.
Men, det känns nästan i dina ögon, tycker jag.
Fast vi har skärm emellan oss. Det är någonting man bara dugs
in. Du.
Kan ha högt uppicera oss här. Ja.
Kanske det kan jag? Kan du se det?
Luta ett choklad ja. Ja.
Men det det känns som man ser verkligen in i dig.
Ja vad fint hoppas jag? Ja, ja.
Absolut absolut vi känns kärleksfullt känns väldigt.
Tryggt, väldigt tryggt. Vad bra.
Det känns. Som att du fick någon form av så
här aktiveringsaktigt? Det var någon bara tryckt på en
knapp liksom och att. Från och med.
Nu så ska du göra det här liksom för andra och liksom hela ja,
hela allt det som. Faktiskt.
De tycktes nog på hela kontrollpanelen, där tror jag.
Ja fascinerande. Ja det är.
Väldigt det är väldigt fint. Och ja, ödmjukt vackert.
Och så otroligt fint och och bara två.
Att. Få ta del av människors
transformation att se. Att se effekten.
Av det hela att kunna. Och att kunna hjälpa.
En annan medmänniska på på många olika sätt.
Det är en sån otrolig belöning så att det.
Det är nog få saker som kan mätas med det.
Det är verkligen. Vackert.
Ja verkligen. Jag tänkte var det liksom ensam
under den här perioden när du fick det här uppvaknandet
liksom? Hade du familj runt flickvän
sambo? Pojkvän, men det är en sån jag
hade. Jag var.
Jag var ensam då det det här. Det kom ju efter att jag.
Jag hade precis ganska nyligen avslutat ett.
Ett. Ett långt förhållande.
Och och det var var ju blev ju på något sätt sista delen i den
här. Snöbollseffekten innan allting
bara. Brakade.
Så. Jag och jag och min min?
Min dotters mamma. VV och separerad sen sen flera
år längre tillbaka. Så, ja, jag var mycket jag.
Jag var själv då, så att och det var.
Ja det det. Var jag jag blev.
Då då så? Mycket som.
Jag hade jag hade. Blivit så deprimerad och
ångestfylld att jag jag hade. Då hade jag slutat spela, jag
hade utvecklat. Någon slags?
Paranoia så. Jag minns det sista.
Året när jag fortfarande uppträdde då.
Jag vet ju vad jag kan. Jag vet ju att jag är en en
multibegåvad eller en en begåvad multiinstrumentalist och en
jättebra musiker, men det är otroligt hur.
När det går snett med här uppe och när man blir paranoid.
Det är otroligt hur en sanning kan vändas till en annan, även
fast det finns hur många belägg som pekar åt ett helt annat håll
från tidigare erfarenheter. Men hur hur den var när på på
slutet det sista året ni uppträdde då?
Då började jag känna att när jag satt och uppträdde någonstans
att spela och sjöng och så såg jag att folk.
I publiken satt och. Och log och mysta mådde
förmodligen bra då vart det i mitt huvud.
De sitter hånslinan åt mig. De är för att häckla mig.
De är för att titta på det här spektaklet liksom.
Och ja, du vet så här de här för att skratta åt mig för att höra
hur dåligt jag sjunger och hur uselt det.
Det var bara så att jag. Jag slutade att spela.
Och och då? Det var väl egentligen en en av
de enda av oss. Om man får säga sociala
kontexter i någon större utsträckning som jag har haft
tidigare, men så när den då vart jag väldigt isolerad i.
I mig själv och. Då blir det där att att möta
sitt sitt mörker och göra. Göra de de bitarna.
Jag förstår det? Ja.
Det är så. Sjukt tycker jag alltså
personlig reflektion, liksom att det det är så lätt att man
hamnar i sådana tankar så att så spär det på.
Men när det är någonting som är ljust och positivt då, nej då då
tar man det knappt en i taget så här.
Ja, men det var du bra? Ja, men var det verkligen det
alltså då kanske man söker bekräftelse utifrån för att jo,
men det var det Björn till exempel.
Precis men när man då? Fastnar i sitt eget då som du
nämnde liksom. Ett.
Jäklar vad det kan gå fort då? Och det står anledning till att
det är så lätt för nästan alla människor att.
Att att vi har en viss tendens att om det händer fem bra saker
och en dålig grej att vi lätt fokuserar på den här som är
dålig. Det är ofta fast.
I i i den här i vår moderna världen med allt det här, alla
de här intrycken och den här rädsla och propagandan och SMS,
röstning på Mello, rand i tankhem och alla konstiga grejer
som vi har runt omkring oss. Så blir det ofta att.
Vi har ju. Vårat nervsystem kommer att dela
upp i två olika. I två olika block.
Vi har ett par sympatiska nervsystemet som träder i kraft
och helar oss och gör oss friska och fixar kroppen.
Det ska hoppa in när vi sover och det ska vara verksamt för
övrigt när inget annat behövs och det andra är det sympatiska
nervsystemet. Det är ju helt och hållet
baserat på rädsla. Det är den nervsystem som kikar
igång när vi måste antingen fly eller fäkta när vi ställs in
inför en fara. Vi får adrenalin påslag och
sjunk och. Och det blir stress i kroppen
och allt blod skickas ut till den stora muskelgrupperna i
kroppen så att vi får sämre. Matsmältning till exempel och
vissa förmågor som minimeras för de behövs inte för stunden.
Men när vi är i i stress då är vi ju i det här.
I det här sympatiska nervsystemet.
Nästan. Alltid dominant.
Även fast det skiter fullt aktivitet, så vi går omkring och
är helt spakskaja, men det är oftast det som som är dominant
och eftersom det är ett ett hela det här systemet är baserat på
rädsla från första början, vilket egentligen är rädsla som
har att göra med att skydda. Dig själv från en potentiell
fara, till exempel när du bränner dig på en spisplatta så
är det inte du som väljer att ta bort handen.
Det är ju en en mekanism nervsystemet jag är åt oss.
Oj, det var gjorde ont, det lite bra och så länge det.
Är mer dominant än vad det borde vara.
Då har vi också automatiskt tyvärr.
Den kaliberingen att. Är det någonting som dyker upp i
en kontext av saker som är bra? Då får det fokus.
Det är för att då då skapas det en en tiger punkt dit till den
delen. Så det.
Det är tyvärr väldigt vanligt. Väldigt vanligt.
Och det kan ju naturligtvis vara i olika grader hos olika
människor. Det brukar vara lätt att.
Känna igen sådana där? Så att där brukar man bli lätt
och och lättare att känna igen när man bara förstår funktionen
och mekanismer bakom det. Ja.
Man tänker ju själv direkt, liksom åh vad gott eller vad det
nu kan vara eller åh, vad nej, men ska jag verkligen ha det
där? Ja, men det är ju gott till
exempel. Ja, ja, precis.
Då tar vi det positiva. Man tar ju inte då?
Kanske ja, men är det verkligen bra för din kropp kanske?
Då går du ju på den som är bra, liksom det är klassiskt, ja.
Och det där är ju också fascinerande för att.
Allting egentligen kan ju knytas till.
Till nervsystemet en eller annan mening just och egot likaså som
gärna brukar vara lite medlöpare åt att det är rädslor att styra
och gärna. Försöka övermaska det som precis
som du sa att om det är onyttigt?
Ja, men det lyssna inte på det, men det är gott det är.
Gott. Men det ljuger ju inte.
Det är ju gott, det får man komma ihåg också.
Det, det är precis ja du väljer sina sanningar med en lömsk
omsorg får man ju säga. Bara den här.
Gången? Ja, precis.
Vad snällt. Verkligen?
Men vad har du? Ja, förlåt dina.
Nära och kära som du hade runt omkring där 2021, ju reagerade
de på din li tuff ökande tyckte du om att du hade blivit tokig
eller? Normal eller?
De. De flesta försvann.
Ja. Och det.
Brukar ju. Och det brukar ju det blir.
Det brukar bli så och just det här.
Att när. Den frekvenser är för för lång
för stort spann mellan två olika frekvenser.
Då repilerar de varandra. När det är ett, även om det inte
är samma frekvens, men de är tillräckligt om spannet är
mindre. Då blir det alltid den ena som
attaeras till den andra och då blir man nyfiken och vill veta
mer. Och det där är ju någonting som
man ser väldigt mycket i i människor att.
Vissa människor jag träffar då. Då blir det ungefär som att de.
Ja men som. Att.
Jag är svårt att förklara det. Det känns som att vissa blir
även fast de inte vet vem jag är så kan det kännas som att vissa
människor blir. Nästan star struck är ungefär
som att de känner energin, och det här vill jag till.
Och samtidigt likadant åt andra hållet.
Att att det finns vissa människor.
Det blir som två magneter mot varandra.
Det är bara liksom. Vad är du för någonting?
Så. Nej de de flesta.
De flesta försvann. Även ja, alltså barndomsvänner
som jag har känt sedan jag var sex, sju år upprört.
Och det, och det är fint. Det är en det är en.
Det är existensens och livets. Egna.
Dans är att i ett. Kalibrera, frekvenser och
vibrationer så att det det finns ju ingen.
Det finns ju ingen sorg? I det eller någonting?
Det finns ingen. Nej, det är bara kärlek, även
även i det. Och sen när jag har ju.
Min min familj har alltid varit väldigt.
Allt efter väldigt liten familj och.
Så att. Det var inte det blev där blev
det inte så jättestor skillnad. Jag hade ingen vidare bra
kontakt med min pappa innan det här.
Den vart ju naturligtvis ännu sämre efter det här, men men
kontakten med min med min gamle mor har däremot.
Blivit bättre. Där har vi med.
Skillnaden i frekvensen med. Min pappa.
Var för långt ifrån det här så att han han han kunde det, det
bara gick. Det gick inte och jag kände.
Jag kunde inte fortsätta att vara.
Jag kan inte göra övergrepp på mig själv genom att låtsas att
vara någon som ska vara någon annan till lags vet inte.
Jag funkar inte, funkar inte så enkelt är.
Det. Min mamma däremot, hon har varit
mycket närmare här så att där blir det tvärtom hon.
Hon har liksom på något sätt. Närmar sig mig mer med en.
Med den en. Nyfikenhet.
Efter det jag gick igenom och och det har verkligen stärkt
våran relation så att det. Det är oerhört vitt.
Det är fint. Verkligen härligt?
Härligt. Härligt.
Om man skulle vilja. Ha så här, hypnosbehandling gör
det på distans eller gör det någonstans?
Jo, det går till, så jag gör det både.
Fysiskt på. På.
Plats. Jag är stationerad i Hudiksvall.
Så antingen så kan man komma hit eller om jag råkar vara någon
annanstans. Jag gör det också online.
Via zoom. Det funkar också väldigt bra.
Ja, det kan vi. Intyga ja, vad bra skillnaden är
att. När jag gör aldrig någonting för
det. Det som det som jag jobbar med
det. Det är många olika saker som jag
blandar ihop till igen, precis som musik.
Jag tycker inte om. Ramverk.
Och strukturer så att jag är inte så här att nu jobbar jag
med energising. Nu jobbar jag med hypnos nu.
Jag jobbar med reykja energi och nu gör jag det utan det allt
allt flyter ihop. I i i samma session, men
beroende på vad som behövs. När jag träffar någon fysiskt?
Det är ju, det är ju inte så jag jag hypnotiserar inte människor
bara för att. Det här automatik för att jag
ska göra det utan hypnos i ett verktyg som jag som jag använder
i åtminstone till en djupare del djupare hypnos bara när det är
nödvändigt. Och.
Det gör jag bara. Jag har ju märkt.
Att i någon, det går ju faktiskt att göra.
Jag trodde inte jag först, men det går att göra det online
också tydligen, men jag gör inte det.
Utan den här. Djupa hypnosen där.
Den har helt tappat. Försvinner från kroppen.
Det känns lite moraliskt fel och möjligtvis kanske lite riskabelt
om det är så att jag sitter och jag menar säger att jag sitter
med en en. En klient som är i i Berlin.
Som sitter själv hemma i sin lägenhet.
Och försvinner bort och får en panikattack eller somnar och
ramlar av stolen och slår huvudet i golvet.
Så jag tycker att alltid när när jag jobbar med djupare hypnos,
då gör jag det fysiskt på på plats så att jag kan vara med.
Men. Effekten är ju lika kraftfullare
zoom. Och då?
Ja varför till exempel det brukar gå till så att jag brukar
först. Pratar med personen i fråga i.
Hur länge nu behövs? Oftast en halvtimme.
Jag kan nämna också att när när man bokar en session med mig.
Då finns det ingen tidsbegränsning.
Precis som vi nu har antytt några gånger här redan nu, att
tiden är ju ganska knasig för att den egentligen så finns den
ju inte så här linjärt som vi har det.
Det är bara. Av någonting som.
Är som är evigt så kan man bara mäta det genom att skapa en
fraktion från det och det är det vi har gjort när vi mäter tid.
Nu ska vi inte gå ut på cykeltur där.
Jonas bra. Nej, jag har.
Jag vill bara säga det jag håller.
Ulf ständigt med jag gör lika. Så jag känner.
När när jag ger när jag gör en session, då vill jag dels så
känner jag att det ger en viss. Det skapar en viss stress, kan
göra, skapar en viss stress hos klienten om man känner att hur
mycket tid har vi kvar om den personen kanske sitter där och
gråter och öppnar upp sig och pratar om och så ska man hålla
koll på klockan liksom eller att eller att den ska tänka på att
oj nu går jag in på nya timme, då kommer jag måste betala mer.
Så att jag har. Jag har ingen tidsbegränsning
det. Det blir naturligtvis så att
ibland längsta fallet så att det är tre timmar med en och samma i
snitt så är det ungefär 1,5 timme.
Brukar det ta och det jag skulle säga det var att det då brukar
jag börja med första delen att då.
Då får man sitta och berätta lite om man vill.
Det är inte så att jag behöver fiska efter någon information,
utan det här är egentligen mer för att.
För att det ska kännas etablera 1, 1, 1 trygghet med den som jag
jobbar med för att det kan bli lite så här löpande band
stressigt om man bara hoppar in i ett så möte bara hej, jag
heter Jonas hej, jag heter OK. Nu kör vi OK bra utan att man
vill skapa ett ett band för att knyta an så att först sitta och
prata en stund och då får man dela precis vad man vill.
Man får prata om antingen där man skulle vilja.
Ha ut av själva heading sessionen eller så man pratar om
någonting helt annat. Bara så att det känns bra att
sitta i samma Space och sen efter det då börjar själva.
Energiarbetet och då? Då får personen i fråga bara
sitta ner och ja så bekvämt som möjligt och bara slappna av
andas och då kommer jag prata ner dem i en ganska lugn grund
hypnos och avslappning så att man blir helt kommer helt in i
sin i sin kropp och sitt innerväsen och stänger bort allt
det här runtomkring bara. Och bara blir närvarande här och
nu, och bara kan lyssna. Och fokusera och slappna av och
gå djupare in i sig själva och. Och då?
Gör jag det en stund? Och sen försvinner jag lite
successivt, oftast iväg och så börjar.
Nu pratar mitt ljusspråk som är, men det mitt också ett av mina
kraftfulla verktyg, och när det kommer då då sköter det sig
självt så då. Då blir jag också en.
Observatör i bakgrunden och. Sen.
Och sen fort går det så länge det fortgår.
Och sen. Så är det klart.
Ja, någonting sånt? Härligt.
Ja vad bra Jonas, det behövs
fler såna känner jag som min som jobbar så jag bara blir så glad
när jag hör ja, vad fint vad? Kul ingen så här tidsgrejs.
Nej nej bara. Det tar din tid det.
Tar, så tänker jag liksom, jag är inte klar än så då kan inte
jag avsluta. Det är jätte jätteenkelt.
Det är jättemärkligt. Att, vi har såna system.
Man kan ju ha sådana system är mekaniska aspekter om det är så
att. Stoppa en fabrik och trycka på
en knapp visst kan ta betalt per timme.
Men när det är mer så att det är fritt flytande som inte går en
så binda vid tid. Det är ungefär som att säga hur
lång tid tar det att läsa att spela gitarr?
Drivet ut ja, vi vet ju inte den.
Som ska lära sig spela heller det det det får ta den tid det
tar en tid det tar. Det är som det är.
Det måste få. Det måste få vara så det måste
få finnas. Andrum.
Ja, det är jättefint. Det är jättefint.
Vad säger du om? Tiden Barbro?
Ja, jag jobbar. Ju under tid, nej, men det är
för att jag har flera klienter efter varandra har valt att
jobba så, men jag sätter ju mest mer i samtal.
Alltså vägledande samtal, men det händer ju även då med
heading och energiarbete sådär så att.
Men jag har vant. Mig att det är den där timmen?
Och mitt. Andliga timam har vant sig vid
det också, så det jag har inga problem med det.
Det är jättefint. De backar själva när det har
gått kanske 45 minuter då då känner jag är det bara avtalet.
Jag hoppas speciellt vid heiding och svara att de backar, så ska
man ha lite stund och ja, men prata ut dem också, liksom att
de får vakna och allt annat man somnar.
Så att för mig har. Det funkat väldigt bra.
Faktiskt ja. Däremot när jag sitter i
telefonsamtal, för det gör jag ju också då där har jag svårare
att hålla tiden. Då har jag kanske?
Inte har jag kanske ingen bokning efter?
Då har jag, kan jag? Sväva iväg liksom.
Så att ja. Senast idag, då var det tog det
lite längre tid nästan dubbelt så lång tid så måste personen
hade bokat så att liksom. Ja, jag kan förstå det på ett
sätt så att det är tid nej, finns ju inte där.
Nej, den är ju den. Är ju som den är, den är som ja.
Precis och alla. Är ju olika så att det är inget
som är fel bara för att det gör så.
Nej, o. Nej, det gör jag inte.
Det är som jag har jobbat i alla år.
Jag har jobbat liksom. Jag har jobbat så.
Ja, det är spännande. Kul kul att du berättade så för
jag, jag njöt bara där. Det var liksom ljuvmusik
storkester här bakom som ställde upp och skärberg var jättefint.
Det var rätt jag gör. Nej men bara.
Såhär, jaha, jag vet, det är så rätt.
Det ser bra. Men.
Jonas, har du någonting på gång och framöver här?
Hur ser det ut i kalendern så att säga?
Ja, det som jag kommer att det största som jag ordningen kommer
göra. Jag ska ut på en en.
Ja, det är väl? Egentligen, man kan väl kalla
det för en Sverigeturné, för det är väl precis vad det är.
Det allt det kommer att åka ut till olika städer i landet och.
Jobb. Och jobba i det blir grupp då så
att det blir inte enskilda sessioner så.
Men jag har redan. Jag har gjort ett Svante event
för för någon någon månad sedan här i i Hudiksvall där jag bor.
Så nu. Ska jag göra det i?
I. Samarbete med en.
Organisation som heter Unity som.
Där jag har varit med några? År i någonting som heter flow
sunmigt. De de är med arrangörer i det
här så att det kommer att bli i grupp och jag vet inte riktigt
hur det kommer säkert vara variabla antal i i olika städer.
Vi har inte satt någon exakt alla.
Alla datum är det är ganska nytt.
Vi har precis planerat det här så att vi har sagt att vi ska
börja i. Helsingborg tror jag i om jag
inte minns fel den 29 augusti. Och sen i.
Vilken ordning de andra kommer det.
Det återstår att se, men det kommer vad jag förstår att bli.
Umeå öresundsvall, Stockholm, Örebro, Linköping, Jönköping
eller norrköping, någon av den där Köping.
Göteborg. Kristianstad.
Och Helsingborg. Men jag kommer att lägga upp.
Jag har en. Jag har en hemsida där jag
kommer att lägga ut all sina information löpande om om vad
som händer och när det händer. Och även.
Om om det där kan man också boka en session själv om man känner
att man är på det humöret. Ja, vad kul att åka?
Landet runt ja, vad ärligt och här?
Ja. Vi glömde.
Läxan. Ja jag.
Kan jag får jag ska trycka på om den och se igenom kan slänga in.
Den jag vet. Inte?
Jag är bara höra. Av dig, så styr jag uppåt där
och. Ja, det kan ju vara bra att
nämna om jag nämnde en hemsida kan göra bra att nämna en
hemsida också. Annars blir det kanske svårt.
Den adressen till min hemsida är www.light studio b.
På engelska. Och då med med b som i att vara
med BE på slutet så inte bara ett enkelt b light som är ljus
studio som i studio och B som är vara iettord.com.
Där finns alltihop. Härligt.
Ja. Ja.
Ja alltså. Tack, säger jag.
Tack. Alltså.
Tack. Helt magiskt.
Jag var. Jättefint ja jättefint.
Kul att höra din resa. Vilken härlig energi vi fick
sitta. Verkligen jätteskön energi?
Stort tack Jonas för att du ville vara med oss i idag.
Ja, men tack så. Mycket för att för att ni ville
ha med mig. Det var ju en ära att få vara
här. Vi får ta in det i någon annan
gång känner jag också. Ja.
Det är bara här har vi bara? Återhörande på återigen.
Återhörande. Ja tack så.
Jättemycket och tack till alla lyssnare också för att ni.
Lyssnar på oss och finns där. Så.
Vi hörs snart igen. Det har inte hänt.
Något mer tack ska ni ha hej då? Hej, då, hej då.
Hej då.