Tervetuloa roipelin studioon ja tänään meillä on panelisteina.
Petri. L antti ja ekso.
Ja tänään on aiheena prider yleisöpelit avoimia
pridor-pelautuksia ympäri maan vieraana ville burger vuorela.
Päivää. Päivä.
Olet kotimaisen roolipelisuunnittelun veteraani
kirjailija, videopelien käsikirjoittaja ja niin
edelleen. Kauhistus.
Siitä mä aloittaa. Olkaa hyvä tota mitä näissä
pridor yleisöpeleissä tai mistä niissä on kyse.
No jos nyt lähdetään siitä, että kuulijat tietävät mikä on
pöytäroolipelit yleensäkin, niin yleisöpelissä.
Tavoitteena on se, että meillä on jokin paikka tapahtuma.
Kenties joku taho, joka sen haluaa järjestää ja niin päin
pois. Ja sitten minut kutsutaan sinne,
että voisinko mennä siellä peluttaa bratder roolipeliä
paikalliselle. Yleensä se täysin
sattumanvaraisesti valitulle yleisölle.
Jos kyseessä on joku kirjasto, niin siinä sehän on ihan kuka
tahansa. Jos kyseessä on joku pelikauppa,
niin pelikaupat nykyisin aika usein pelitiloja.
Elikkä on tavallaan olemassa ja tietynlainen yhteisö mistä ne
pelaajat tulee. Mutta niin tai näin ihmisiä
joita minä en ole nähnyt koskaan aikaisemmin enkä välttämättä
koskaan nähneet aikaisemmin minua ja.
Minä otan pöytään 5 tai 6 henkeä, riippuen siitä vähän
missä ollaan ja sitten minulla on tämmöinen periaate, että
maksullisena pelinjohtajana niin jo tavallisesti
palkkiovaatimukseni on yksi pullolaitte.
Ja sitten jos mun täytyy yöpyä paikkakunnalla se on 2.
Sitten jos tapahtuma on suljettu elikkä siihen ei saisi osallista
kuka tahansa vaan järjestää vaikka joku firma tai tämmöinen
niin sitten puhutaan eri summista, mutta yleensä näin ei
käy. Okei onko tää idea nimenomaan
siitä, että muut haluavat sinut paikalle sinne?
Vai onko sulla joku oma oma ajatus tästä että haluan vetää
yleisöroolipelejä ja tästä ja tästä syystä. 80% tapauksissa
niin joku haluaa minut paikalle, mutta sitten tietysti siitä
muodostuu se, että ne haluaa aamut paikalle uudistaa ja
uudestaan. On esimerkiksi semmoinen cafe
board gamina tunnettu paikka, joka on tilannut minut 4 kertaa
vuodessa peluttamaan täällä. Bradon roolipeliä niin
luultavasti ottaisivat useamminkin, mutta minä en.
Tule aikamoista. Joo, mutta sitten toissa
tapauksessa jos meillä on tapahtumia esimerkiksi ropecon,
niin olen siellä joka tapauksessa.
Ja tämä paikka niin hyötyy siitä, että siellä on tarjontaa
peleistä ja ohjelmasta ja muusta vastaavasta, niin miksi minä
peluuttaisin? Tää on nyt juuri oikea paikka
siihen. Ja nyt kun puhutaan
yleisöpeleistä niin satunnainen kuuntelija saattaa ajatella,
että niillä peleillä on yleisö, mutta onko näin?
Tavoitteena ei ole, että niillä olisi yleistavoitteena on, että
suuri yleisö voi osallistua. Yllättävän usein käy, että
niillä on joku yleisö, että minä peluutan vaikkapa no ropecon on
tästä tässä suhteessa ehkä se, että missä tätä tapahtuu eniten
minä peluuta peliä ja sitten siinä ympärillä notkuu 5
ylimääräistä henkeä, jotka eivät näytä tekevän mitään muuta kuin
seuraavat 4 tuntia kuin minä ja muutamat muu vieras ihminen
puhuvat toisilleen. Olen kuullut, että se on
nykyisin muodikasta viihdettä. No kuinka paljon tai kuinka
pitkään aiot vielä jatkaa. Joukko alkaa maistumaan pulta.
Päinvastoin olen silloin kun minä aloitin niin ihmiset eivät
ehkä tiedä, että minä minulla on esiintymiskammo.
Ja mitä useammin minä saan vedettyä näitä yleisöpelejä,
niin sitä tavallaan se painaa sitä minun esiintymiskammua
alaspäin. Se auttaa minua voittamaan sen.
Ja sitten jos meillä on pitkä tauko, niin minä tunnen kuinka
se vähän nostaa päätään ja minä pidän kovasti siitä, että
minulla ei ole esiintymiskammua. Se on hyvin miellyttävä tunne ja
sitten toinen on se, että tätä kautta saa semmoisia kokemuksia
mitä millään muulla tavalla ei oikeastaan saisi ja niistä minä
en halua enää ikinä luopua. Minä olen oppinut yleisöpeleistä
hyvin, hyvin paljon nimenomaan siksi, että.
Se on se tuntematon suuri outo yleisö, koska jos sinä pelaat
kavereiden kanssa, sinä olet valinnut sinun kaverisi.
Ne kuuluvat tiettyyn. Alakulttuuriryhmään
sosioekonomisen luokkaa ja niin päin pois näissä yleisöpeleissä
tämmöisistä kontrollia ei ole. Minä päädyin pelaamaan
sellaisten ihmisten kanssa, joiden kanssa minä en ehkä
muuten olisi missään tekemisissä ja se on hyvin hyvin arvokasta.
Mainitsit hieman sivuuten että että jos niin kun on firma tai
vastaava joka haluaisi pyytää sut niinku yksityistilaisuuteen
niin. Kuinka miten sä kokisit
tällaisen niin kun eri eri näistä yleisöpeleistä niin kun
eroavana että mitkä mitkä sun tuntemukset on siitä, että jos
joku palkkaissut pelin johtamaan privaattibileissä?
No se on tilaisuus ja silloin minulla tuohon normaali
konsulttipalkat. Elikkä silloin meillä on
tämmöinen suljettu taho, joka on varannut, että vain ja
ainoastaan tämä nämä ihmiset saavat osallistua.
Ja sitten minä katson, että OK tässä on tahoja, joka on
tilannut nuorta palveluksessa vielä ja näin monta tuntia ja
sitten neuvotellaan, että mitä ne tuntihinta puskulut ovat.
Kyllä. Miten tää lähti liikkeelle?
Tätähän ei kovinkaan moni harrasta, vaikka saat sen
kuulostamaan kyllä todella hienolta, mutta mistä tää ajatus
lähti? No suomalaiset ovat ihan
surkeita markkinoinnissa ja minä en ole mikään poikkeus.
Joten sitten ilmeisesti. Markkinoinnilliseen
saamattomuuteen kyllästyneenä paikallisen pelikaupan omistajan
tuolla myyrmässä niin kysyi, että voisinko me edes tulla
sinne peluuttamaan, sillä hänen kaupassaan notkuvalleen nuoriso
kautta varhaisaikuinen yleisölle roolipelejä kun ei sinulla
mitään muutakaan järkevää tekemistä näytä olevan.
Ja sitten minä totesin, että no kaikista tavoista markkinoida
prideria. Tämä on minulle ehkä vähiten
vastenmielisin, joten menen kokeilemaan, vaikka kyllä tämä
hermostuu tai mennään vetämään tuntemattomalle yleisölle.
Enhän minä aikaisemmin ole tehnyt tätä kuin suurissa
tilaisuuksissa ja. Minä tein sen ja se oli aivan
suunnattoman kivaa, joskin täytyy myöntää, että nyt jos
meillä olisi taltiointi, niin sitä ensimmäistä sessiosta mitä
onneksi ei ole olemassa. Niitten katsominen voisi olla
vähän vähemmänkin, vaan tässä välissä on opittu yksi sun
toista. Mutta siitä se sitten lähti 2019
ja sitten iski pandemia ja yhtäkkiä ne sessiot, jotka
tavallaan muukin. Sosiaalinen elämä katosi, mutta
minä jatkoin tätä samalla periaatteella 20 netissä
peluuttamista elikkä periaatteessa etäsessioita ja
samalla periaatteella, että niihinkin saa sitten osallistua
kuka vaan ja. Kunhan nyt pelaa, pelaajamäärät
pysyy tietyssä tasossa ja sama sama pituus ja muuta vastaavaa
ja. Se oli sitten elintärkeä
henkireikä tämmöisenä aikana kun kaikki muut sosiaalinen toiminta
oli niin pahasti lamassa. Ja sitten kun tästä covidista
päästiin, niin minä en suostu enää etäpelaamaan jos
vaihtoehtoja on. Mutta yleisesti se, että kyllä
jatkuvat. Sehän julkaiset suoraan näistä
keikkakalenteria, joka on aika täyteen buukattu, että siinä on
niinku loppuvuosi jo melko pitkälle varattuna, että kuinka
usein sä oikein pelatat. Minä pyrin vastaamaan kaikkiin
kutsuihin mitä minä saan ja sitten se riippuu kutsujen ja
tapahtumien määrästä, että kuinka usein niitä on ja olen
tullut tässä myöskin koko ajan niinku siinä mielessä
kestävämmäksi ja kestävämmäksi. Aikaisemmin minä hermoilin, että
jaksanko minä 2 kuukautta tai 2 sessiota saman kuukauden aikana.
No nyt se on niinku, että tällaisessa tällä viikolla
näyttäisi olla 3 sessiota. No ei ongelmaa.
Kaiken oppii ja kaiken sopeutuu. Ja sitten se keikkakalenteri
määräytyy aika pitkälle sen mukaan, että on ne tietyt
vakiojutut mitkä nekin on tavallaan kutsuja, mutta ne on
sovittu jo kauan sitten. Sitten on tietyt tapahtumat,
joihin minä aion osallistua ja sitten on se kaikki ylimääräinen
mitkä on erillisiä kutsuja sieltä sun täältä sun tuolta.
Ja se alue on tosiaan aika laaja, että sä oot ympäri Suomea
pelauttanut. Minä yritän mennä sinne mistä
mistä kutsutaan. Se SUOMI on sitten erityisesti
pohjois-etäsuunnassa aika laaja, että kun on sitten pieksämäkeä
ja oulua ja muuta vastaavaa, niin se alkaa muuttua
logistisesti vaikeaksi. Mutta minä yritän saada sen
järjestymään kuitenkin. Se on melkoista pr työtä
kolapullon hinnalla, mutta hienoa, että teet sitä.
No johonkin minunkin on aikani käytettävä.
Millainen sulla olisi semmoinen jos sä olisit valita
ihanneyleisö joka tulisi tämmöiseen tapahtuvaan vaikka
käytännössähän niinku sanoit niin se on satunnainen.
Mutta minkälainen olisi semmoinen erityisen toivottava
yleisö? Aivan optimi olisi 4 henkeä
mielellään kiinnostuneita vasta-alkajia, joilla ei ole
valmiiksi voimakkaita ennakkokäsityksiä siitä mitä
ollaan tekemässä, mutta on sitten toisaalta kovin korkea
motivaatio ja mielenkiinto niin kuin kokea että mikä mitä tämä
roolipelaaminen on. Ja yleensä jos me tullaan
vastaan jotka ei ole on niin jos ne minun pöytään niin asti ovat
päättyneet, niin kyllä niillä se motivaatio löytyy.
Että sitten valitettavan usein tilanne on toki se, että minä
olen tässä promoamassa brailoria kertomassa siitä vasta-oikeuden
muuta vastaavaa. Ja sitten minä kysyn pöydän
ääressä, että onko teillä aikaisempaa kokemusta priderista
niin pelannut ykköselikasta asti peli johti 17 vuotta.
Miksi te olette täällä? Tästä oikeastaan tuota
jatkokysymyksenä, että minkälainen on sitten sellainen
niin kuin tyypillinen yleisö, että tällaisessa sessiossa sulla
on aika hyvä kuva suomalaisen roolipelaamisen niin kuin
laajasta kuvasta. Niin minkälainen on tyypillinen
porukka joka tulee pelaamaan? Pari kokenutta ja sitten
useimmilla yleensä on jotain kokemusta rooli peleistä
yleensä, että se että on täysin vastakkain kaiken rooli
pelaamisen suhteen sitä on ollut, mut se on harvinaista
herkkua ja sitten on tyypillisesti yksi tai 2
sellaista tapausta, että syystä tai toisesta heillä on ollut
vaikeuksia päästä johonkin muuhun porukkaan ja he ovat
juuri tulleet paikkakunnalle. Ehkä heillä.
No siis suorastaan saattaa olla erilaisia nepsy-tapauksia tai jo
niin kun että he ovat kokeneet, että jos heillä on esimerkiksi
keski keskittymishäiriö tai vakava lukihäiriö.
Hommaa tai muuta vastaavaa, niin sitten on ollut vaikea päästä
tavalliseen porukkaan. Enkä minä kysy yksityiskohtia,
että miksi se olisi ollut vaikea.
Tervetuloa minun porukkaani. Minä autan kaikessa missä voin.
No sitten yleisötilaisuuteen kun tulee satunnainen joukko niin.
Onko siinä vaarana, että sieltä tuleekin pettymys
pelinjohtajalle se onko onko sulle tullut pettymyksiä
tämmöisestä yleisötilaisuudesta? No ensinnäkin pitää ymmärtää
että. Sinä et voi vaikuttaa siihen
mitä pelaajat loppujen lopuksi tekee ja kaikki sessiot eivät
ole yksi hyviä kuin toiset että on porukoita jotka eivät vaan
hitsaudu. Yksi on yksilöitä joiden on niin
kun. No yksilötasolla oikeastaan ei
kyllä koskaan ollut oikeasti ongelmaa, että joissain
tapauksissa niin on on yksilöitä joita on.
Täytyy nyt opastaa enemmän kuin muita, mutta.
Se ei ollut koskaan ollut pettymys.
Se porukan sitoutuminen. Yksi se, että ne pystyisivät
toimimaan järkevästi ja loogisesti, niin siinä joskus on
ollut pettymyksiä, mutta se on yllättävän harvinaista, että
sanotaan nyt näin, että ne on niin kun tämmöisten kokemusten
puolesta niin. Mä olen tehnyt tätä 6 vuotta ja
mä muistan 2 tapausta. Sadoista, sadoista, sessioista
on on. Miten sä itse kuvailisit
tuollaista tyyliä millä tykkäät pelauttaa?
Mä tunnen sut semmoisena hyvin kirjallisena pelinjohtajana,
joka niin kun antaa semmoisia hyvin valmiintuntoisia
kirjallisia kuvauksia ja paljon jopa taustoitusta.
Esimerkiksi joku paikkakunnan historiasta.
Minkä takia tämä on tällainen mikä mistä tämä kaupunki
tunnetaan? Mutta mitä sä itse pidät
semmoisena tärkeinä pelijohtamisen?
Periaatteena ja tyyliseikkoina mitä tykkäät harrastaa?
Minusta on hyvin kiusallista puhua niistä periaatteena, koska
kysymys on oikein oikeastaan niinku siitä, että miten minä
sen voin tehdä. Se mitä minä teen on, että minä
menen siihen maailmaan. Katson ympärilleni mitä siellä
on ja alan kertoa ja minulla on semmoinen periaate mitä minä
kutsun otherwariksi, mikä tarkoittaa, että raja ei koskaan
tule vastaan. Pelaajat voivat aina mennä minne
tahansa ja mulla aina pitää riittää juttua mulla aina pitää
riittää jotain kerrottavaa tai mielenkiintoisia tapahtumia,
vaikka ne menisi kaupungissa minne jotkut porukat ovat ihan
kiusallaan kokeilleet tätä, että missä minun on
improvisointikykyni rajat menevät.
Ja on totta, että jossain vaiheessa voi näkyä että naama
punehtuu ja hikeä alkaa virrata, mutta se raja ei ole vielä
tullut vastaan. Eli sulla on tavallaan niinku
tällainen mentaalinen kuva siitä paikasta.
Sä katselet ympärillesi. Ja minä kerron sen ja sinä olet
ollut pöydässä kuuntelemassa, kuinka minä sen kerron ja minä
yritän kertoa sen samalla tavalla kun minä kirjoittaisin
sen, koska minun roolipelitaustani perustuu
nimenomaan kirjallisuuteen. Mä olen vanha fantasia,
kirjallisuuden ystävä ja minä yritän.
Kuvailla toimintaa kun robert dadwin, how ja minä yritän
kuvailla sitä yhteiskuntaa samalla sarkastisella otteella
kuin alexandermamaa vanhempi. Täytyy sanoa, että nämä esikuvat
kyllä huomaa ja se kirjallinen lähestyy.
Tapa on hyvin selkeä. Kun sanot tätä improvisaatiota,
niin kuinka paljon näissä yleisöpeleissä on sitä sattumaa
sulla on ainakin seikkailukortit käytössä, jotka tuottaa niinku
jonkunlaista jonkunlaista sattumaa mahdollisesti, mutta
että kuinka paljon sä vietit etukäteen ja kuinka paljon tulee
lennosta? Tämä tahti seikkailuja ei olisi
mahdollista, eikä myöskään mielenkiintoinen.
Pysyisi yllä ilman näitä seikkailukortteja tai tämmöisiä
tapoja, että samassa. Skenaario saattaa olla täysin
erilainen, jopa ihan sisällöltään niitten
seikkailukorttien ansiosta ja minä olen hyvä improvisoimaan.
Erityisesti jos minulla on joku punainen lanka jonka ympärillä
improvisoidaan, koska mä katson sitä korttia ja minä näen sen
paikan. Minä menen sinne ja minä alan
kuvailla mitä minä näen ja. Homma menee eteenpäin siitä ja
sitten jos mun pitäisi ilman minkäännäköisiä johtolankoja
mennä siihen paikkaan niin se on vaikeampaa.
Se onnistuu kyllä, mutta sitten naama punehtuu ja tulee hiki
pintaan. Ja nyt käsi sydämelle, oletko
armollinen? Sääli ja tunteva pelijohtaja
joka fuskaa opanheitossa vai armoton simulationisti?
Sekä että sanotaan näin, että yleisessioissa minä yritän
loppujen lopuksi olla melko armollinen, mutta tässä on 2
ongelmaa. Toinen on se, että varsin usein
niin siinä joku minun mielestä vieressäni istuu joku pelaaja,
joka haluaa välttämättä nähdä, että mitä minä heitän opille ja
jos hän haluaa nähdä minään mitä minä heitän opilla niin sitten
mennään sen mukaan. No sitten minä yritän tulkita
asioita siltä kannattaa, että erityisesti jos me nyt tämä
yleisöpeli porukka niin. Kukaan ei kuolisi ainakaan heti
kättelyssä. Mutta pridorilla genrenä ja
brändinä on tietynlainen maine siinä, että miten vaarallista se
on ja joissain tilanteissa minä katson, että nyt tässä itse
asiassa pienimmän riesin ja tuskan tie on se, että nyt te
saatte kokea. Miksi priderilla on tämä maine?
Ja sitten näin käy, mutta minä olen armelian pikkuvuonet
kuvittelevat ja erityisesti jos on tilanne, jossa minä voin itse
päättää, että mitä siinä käy, niin minä.
Päästän ehkä mieluummin resurssien menetyksellä, että ja
pienellä nöyryytyksellä ja vähän ylimääräisellä vaivannäöllä
semmoisista tilanteista, mitkä ehkä sääntöjen puitteissa sitten
vaatisivat. Suoraa verenkäyttö
verenvuodatusta ja nyt mun täytyy korostaa, että olen
pelinjohtajana myös sellainen henkilö joka katsoo että se peli
tuossa on. Mulla työkalupakki.
Mä voin ottaa sieltä työkaluja käyttää sitä, mutta minä päätän
mihin sitä käytetään ja minä päätän.
Otanko minä sen, että tässä joku mainitsi aikaisemmin että on
joku henkilö joka mitä sä kutsut sääntö niilo joka niin vaatisi
että näitä sääntöjä täytyy noudattaa orjallisesti niin ei
minun pöydässä. Todellisuus on se mitä minä
sanon, ei enempää, ei vähempää. Onko sulla jotain tekniikoita
mitä sä käytät sitten jos sattuu joku katsomaan sun nopaheittoa
ja noppa pyörii huonosti ja käy jopa niin että joku hahmoista
sitten menehtyy ja alkupuolella niin miten sä hoidat tällaisessa
yleisöpelissä tällaisen hankalan?
Tilanteen yleisöpelissä kestoaika on sen verran lyhyt ja
sitten nykyisin minä no OK alusta alkaenkin, mutta
erityisesti nykyisin. Niin minä jaan sen session 2
osaan. Ensin on osa, jota minä kutsun
turvapaikaksi. Jossa epäonnistumisten
seuraukset eivät ole vakavat ja jonka ja jossa niin tutustutaan
näihin sääntöihin, voidaan rauhassa kokeilla vähän sitä sun
tätä sun tuota roolipilata niitä hahmoja ja niin edespäin.
Ja tässä on se hyvä puoli, että kun kukaan ei varmasti kuole
niin niistä siitä 4 tunnin sessiosta 2 tuntia jokainen on
aivan varmasti hengissä, joten siinä kohtaa sitten sen 3 tunnin
kohdalla kun yksi tunti peliaikaa jäljellä, joku
sattuisi kuolemaan, niin se ei vaadi sitä, että raunioista
pitäisi yhtäkkiä löytyä joku ylimääräinen elo jäänyt, että se
on kuollut. Ja osallistuja voi itse päättää
miten käy. Mut jos minulla ei olisi tätä
turvapaikkavaihetta ja tää tapahtuisi niinku se ensimmäisen
tunnin kohdalla niin se olisi aika vaikea paikka.
Mutta tämä on yksi mekanismi jolla tätä vältetään.
Eli tämä alun tavallaan ensimmäinen näytös, joka on
turvallinen, niin se on ihan vakio, että se on aina.
Se on vakio, se on aina mukana ja se on osontautunut niin
hyväksi, että vaikka minä peluttaisin ihan
kotiporukallekin, niin minä edelleen noudatan sitä.
Ja se on yleensä kaikista hauskaa.
Kokeneista ruokapelaajista se tilaisuus päästä leikkimään
sillä maailmalla ja kokeilemaan tän hahmon mahdollisuuksia ja
hankkiutua vaikeisiin tilanteisiin ja joskus
kokeillaan, että miten pelinjohtaja selviytyy.
Jos mut hahmoni tekee näin, niin se on heille arvokasta ja sitten
uusilleen niin se on turvallinen paikka kokeilla rajoja.
Ja onhan se sitten kun mietitään proidoria pelinä, niin se on se
kohta jossa rooli pelataan tavallaan ihmisten kanssa.
Eli hahmot interaktoida toisten ihmisten kanssa siinä missä
sitten siellä toisella puolella. Blariassa niin ollaan.
Tekemisissä asioiden kanssa, jotka eivät esimerkiksi puhu
takaisin. Tai jos puhuvat, niin sitten
ollaan suurissa suurissa vaikeuksissa kyllä ja tämäkin on
erittäin totta. No niin, mitäs järkevä ja
fiksua. Minä tässä olikaan, että asiasta
sanomassa. Ihminen olin sanomassa sen, että
kun me näissä yleisessioissa käytämme arki tyypillisiä
valmishahmoja, niin algoritmisestihan valmishahmo on
kokoelma numeroita, joissa on sitten annettu vähän täkyjä.
Tällä olisi nyt tämmöisiä haittoja ja niin päin pois,
mutta jos sulla ei ole tilaisuutta kun rooli pelata
niitä haittoja ollenkaan, niin se pysyy numeroina.
Tämä turvapaikkavaihe useimmilla pelaajilla 90% tapauksista aivan
hämmästyttävällä tavalla. Mistä olisin ylpeä jos pitäisi
sitä omana ansiona, mutta kun se on ihan niitä pelaajien ansiota
niin. Muuttaa nää valmishahmot niinku
niiksi oikeiksi pelihahmoiksi. Ja sen jälkeen pelaajat itse
välittävät heidän kohtalostaan ja haluavat miettiä näitä
tarinoita ja piirtävät niistä minulle jälkeenpäin lähettävät
kuvia ja kommentteja ja muuta vastaavaa.
Käykö yleisöpeleissä koskaan niin, että pelaajat jopa liikaa
innostuu pelaamaan sitten keskenään ja tavallaan uhkaa
käydä niin, että tarinaa ei ehdi pelata loppuun?
Niin mitä jos näin kävisi, niin mitä sä teet tässä tilanteessa?
Tässä tapauksessa on erittäin hyödyllistä, että on täysin
dräänimainen ja välinpitämätön pelinjohtaja, joka katsoessaan,
että tähän tilanteen täytyy päättyä, niin sitten se tilanne
päättyy tavalla tai toisella. Löytyiihän se sieltä.
Mutta tää on hyvin hyvin harvinaista.
Joo en itseasiassa täältä istumalta en muista, että näin
olisi kertaakaan käynyt, että se tilanne, että aika uhkaa loppua
kesken niin yleensä silloin se löytyy täältä minun päästäni se
ongelma. Ja tosiaan puhuttiin näistä
seikkailukorteista tossa vähän ohimennen jo aikaisemmin, niin
nää on siis kortteja jotka kuvailee erilaisia paikkoja
porvariassa ja myöskin hirviöitä tai muita vaaroja.
Joo se lähti siitä, että minä yritin miettiä, että miten
tämmöistä suurta ja loputonta raudiokaupunkia voisi järkevästi
peluuttaa, niin sitten se tuntuu sekä minusta itsestäni että
pelaajista mielekkäältä ja päädyitte siihen, että trailorit
itse kartoittaisivat sitä kaupunkia sillä periaatteella,
että me jaettiin jokirannasta kunnes tultiin sille lasiselle
palatsille, josta me lähdettiin sitten koh.
Itse valaisevaa tornia ja sitten sen jälkeen me löydettiin se
tosi myrkyllinen puutarha ja niin edespäin ja niin edespäin.
Ne ovat mieleenpainuvia maamerkkejä, joitten välillä voi
olla pirstakaupalla sitä rauniokaupunkia, mutta minun ei
tarvitse kuvailla joka ikistä käännöstä ja mutka sinne
rauniokaupungissa, vaan ihan se, että miten minä kirjoittaisin
tämän tarinaksi kirjassa. Eli point chrome mekaniikka
oikeastaan aika pitkälle. Tavallaan joo joo.
Miten toi skaalautuu? Sä oot kortteja käyttänyt
vuosikaudet ja tunnet hyvin niin kuinka tarkkaan sä osaat
arvioida että jos laitan nämä näin paljon kortteja niin.
Peli kestää näin kauan ja. Haluaisin sanoa, että kokemuksen
tuomalla opillani tämä menee aina täysin putkeen ja minulla
ei koskaan ole mitään ongelmia tämän asian suhteen.
Käytännössä minä etukäteen hahmottelen, että tää olisi
niinku näin monta korttia. Minä yleensä tiedän minne ollaan
menossa, päätän sen etukäteen, mutta minun ei tarvitse päättää
mitä on siinä matkan varrella sen päättää kortit, niin sitä
minä suunnittelen sen reitin ja sitten minä otan siitä 2 korttia
pois. Vaikka kuinka kipeä tekisi,
koska olen oppinut ja siitä huolimatta niin jos on
erityisesti semmoisia kortteja missä?
On todennäköistä, että on paljon hankaluuksia, niin ne vievät
enemmän aikaa kun toiset kortit. Miten paljon toi pelaajamäärä
vaikuttaa sitten tähän skaalaamiseen?
Se vaikuttaa semmoinen ideaali pelaajamäärä itse asiassa olisi
ehkä 4 usein useimmiten kelpuutan pöytään 5 tai 6 ja se
6 vielä menee seitsemälläkin. Olen täällä kerran onnistunut.
Mutta ja se ei ole optimaalista todellakaan.
Sanoit jo tossa noista seikkailukorteista, että ne tuo
sitä vaihtelua, että ne tiedot loppu loppupisteen ja sitten
matkalla olevat asiat on on yllätyksiä jopa sinulle.
Mutta kuinka paljon kun olette pelauttanut näitä niinku samoja
skenaarioita arkesijoki nyt tulee mieleen että se oli sulla
pitkä projekti jossa jossa pelautit monta kertaa samaa
skenaariota. Niin kuinka paljon saman
skenaarion eri pelautukset eroaa toisistaan?
Ne voivat erota toisistaan kuin yö ja päivä.
Ensinnäkin on valitaan erilaiset arkkityypit mitä pelataan.
Me ollaan eri pelaajat, jotka käyttäytyvät aivan eri tavalla.
Se turvapaikkavaihe voi mennä hyvin eri tavalla.
Minä itse olen saattanut jo aikaisemmista kokemuksista.
Todetaan että OK mä jätän tän kohtauksen pois tai muuta tätä
kohtausta näin ja sitten tietysti niin jos edellisessä
seikkailussa kiivettiin korkean torniin ja myöhemmässä rämi tai
jossakin raunioiden keskellä olevassa myrkyllisessä suossa,
niin se on aika erilainen kokemus ihan
kokonaisvaltaisesti. Ja se on hyvä.
Näin se sopii minulle. Miten neuvoisit henkilöä, kuten
vaikka minua, joka olen menossa marraskuussa vetämään
yleisöpelin niin minkälaisia asioita yleisöpelin
suunnittelussa pitää huomioida? Yksinkertainen on kaunista.
Elikkä sessiosta voi tulla hyvin, hyvin kompleksisia, mutta
se kompleksisuus aina sen tulla pelaajilta ei sinulta elikkä
tarjoa heille, että meillä on periaatteessa tämmöinen
aloitustilanne. Sitten on tää turvapaikkavaihe
yksinkertaisuudessaan tämmöinen turvapaikkavaiheeseen.
Yleensä sisältyy myös sen oppiminen, että mikä tää meidän
tehtävä tulisi olemaan ja sitten ja sitten on niinku ihan
tietoinen päätös ja tässä kohtaa niin köysi on annettu.
Tehkää sillä mitä haluatte ja sitten katsotaan minne ne päätyy
ja pidetään kellosta silmällä että OK.
Tässä vaiheessa tämmöinen on pakko päättyä ja erityisesti jos
on kokemattomia pelaajia niin se voi ihan olla se, että OK tämä
on teidän viimeinen iltane tällä turvapaikassa ennen mahdollista
kuolemaa ja loppua. Miten sinun hahmosi viettää
viimeisen iltansa? Miten hän miten hän haluaa
valmistautua tähän tulevaan ja ei ole haittaa, ei ole väliä
onko tosi kokenut pelaaja vai onko täysin kokematon pelaaja.
Kyllä ne kaikki aina jotakin tämmöistä keksii.
Ja se on hyvä tapa myöskin pakottaa niitäkin, että kun on
pelaajia jättänyt ulosanti ei ole samalla tasolla kuin muiden
tai vaikeutta on introvertimpia huonompia osallistujia, niin
tämmöinen kiertävä vuoro, että että millainen kokemus tämä oli
ja hyvin monet muistaa sitten tämän kohtauksen hyvin pitkään,
että kun ne saa itse päättää että mitä he viettivät sen
viimeisen illan ja sitten minä aika usein yritän järjestää
siihen vähän jotain sääntöjenkin kannalta toimivalmiutta uhkaa
että OK että että me ei nyt lähde sitten ryyppykilpailulle
noitten vuodesta olisi barbaarien kanssa.
No kokeillaanpa sitä vähän terveys heitto että.
Se meni ja sitten jos ei mennyt niin kauhean hyvin, niin meillä
on tämmöinen mekaniikka kuin säkäheitto joka kertoo mistä
sinä aamulla heräät. Ja tämä on yleensä ollut suurta
hupia koko porukalle. Kuinka paljon sä valmistelet?
Tavallaan minkälainen on se sun paperi jonka kanssa sä tulet
pelipöytään? Sanotaan vaikka uuden skenaarion
kanssa. Se on 4 sivua pitkä jos se on
pitempi kun 4 sivua niin silloin hälytyskellot soi.
Minulla että nyt tässä on liikaa sisältöä.
Siitä pitää löytää sen alkuasetelma.
Turvapaikka turvapaikkavaihe plus niinku tehtävänanto.
Ja sitten sen jälkeen on se, että mikä on se tavoite
porvariessa ja mikä on se todennäköinen korttikaavio, mitä
yleensä tein itselleni semmoisen pienen graafisen kaavion ne
kortit menisi suunnilleen näin siinä pöydässä.
Ja nyt sitten nää tarinat ovat yksinkertaisia.
Siinä kannattaa sukeltaa syvälle sisäiseen pulp-kirjailijaansa ja
ajatellaan, että sä olet edgar raisburauks joka inhoaa tarzanin
kirjoittamista, mutta kustantaja haluaa sitä.
Deadline on huomenna ja on krapula ja niin päin pois niin
hyvä on. Minä kynäilen tästä taas yksi
tarinan ja saamarin kun ne fanit on taas niin riemuissaan ja
itseasiassa sivistyneemmässä ympäristössä myös arthur conan
doylen lovi sama ongelma. Ja tällä periaatteella se syntyy
tää yksinkertainen rakenne, että meillä on periaatteessa melko
simppeli. Tarinoista tulisi juuri
sellainen tyypillinen krapula-aamun.
Fantasiakertomus wurteislehteen, mutta sitten se kompleksisuus
tulee pelaajista ne ylimääräiset käänteet tulee pelaajista ne
ylimääräiset hankaluudet tulee pelaajista ja minä aika usein
varaan kyllä sinne juoneen, että OK mulla olisi tarjolla
tämmöinen käänne mut riittääkö aika vai oletko pelaajat
valmiiksi tarpeeksi syvällä suossa, että sitä ei tarvita?
Niissä on sitä valintaa mitä pelinjohtaja voi tehdä itse.
Nyt kun sulla on runsaasti kokemusta pelauttaa sama tai
erilaisiakin seikkailuja erilaisille pelaajaporukoille,
niin mitä sanoisit? Kuinka paljon pelaajan pelaajat
vaikuttaa siihen, että tuleeko pelistä onnistunut?
Kuinka paljon jää sitten tavallaan sun omalle vastuulle?
Kuinka mikä on se pelaajien vaikutus lopputulokseen?
Se vaihtelee kovasti ryhmästä toiseen, mutta se ei ole koskaan
alle 50% sanotaan nyt näin. Koska ilman niitä pelaajia
meillä ei ole peliä. Roolipelaaminen on
vuorovaikutusta. Joskus sanotaan, että olipa
tässä seikkailussa hyvä tarina tai niin päin pois.
Ei seikkailussa ei ole ikinä tarinaa.
Seikkailussa voi olla vain ja ainoastaan juoni.
Tarina on se pelaajan kokemus siitä, että millainen se juonen
läpipelu hänellä oli ja siinä ei synny ilman niitä pelaajia
siihen. Minä en voi vaikuttaa, että
sitten jos osoittautuu että tää nää pelaajat on hiljaisia niin
sitten minä voin kupla kasvattaa omaa panostani.
Tai sitten jos asuntoutuu, että näillä pelaajillahan on vauhti
päällä, niin minun on hädin tuskin tarvitaan.
Täähän on lohdun sanoja pelinjohtajille, jotka ehkä
vähän jännittää sitä omaa suoritustaan, että pelaajilla on
kuitenkin ainakin puolet vastuusta.
No kyllä vai ja sanoisin näin, että tässä ei kannata myöskään
jännittää, että jos jotain minä olen oppinut kaikista näistä
ihmisistä, joiden kanssa minä olen pelannut on se, että
pelaajat on ihania ihan missä tahansa taitotasosta
riippumatta. Minulla niinku henkilötasolla ei
ole ollut ainuttakaan huonoa pelaajaa ikinä.
On mä. Mainitsin tuossa aikaisemmin,
että olet sama seikkailua peluuttanut monessa eri paikassa
ja niiden lopputulema luonnollisestikin sitten
vaihtelee. Olisiko sulla joku hyvä
esimerkki joku tarttuva esimerkki siitä, että jostain
jostain pelistä josta joka lähtee eri pelikaidoilla aivan
eri suuntiin joku yksittäinen tilanne, jonka sä olet
ajatellut? Jos peliä ei sijoita porvaria
raunioihin, vaan sen sijoittaa esimerkiksi fairin kaupungin
kaduille. Mitä olen toisinaan tehnyt, niin
silloin on suuri vaara, että pelaajat lähtevät aivan omiin
suuntiin. Toinen on myöskin se, että
pelaajat tekevät päätöksiä sen suhteen, että me ei voida jatkaa
enää eteenpäin. Meidän täytyy kääntyä takaisin
tai miten me voidaan vielä pelastaa tästä tilanteesta.
Se varsinainen tehtävä on suorittamatta, mutta sitten se
peliporukka alkaa ajatella, että me ollaan pridereita.
Me yritetään hyötyä tästä jotenkin OK, jos me ei voida
noudattaa tuolta 7 alkuperäistä pohjaa, niin mitä me voidaan
oikeastaan tehdä niin, että me itse hyödytään tästä parhaiten
ja niinpä työnantaja on sitten yllättäen petetty ja aarte.
Yllättäen kätketty siitä ties minne ja on yritetty hiipiä
suden autiomaan poikki työnantajaleirin ohitse niin
että kukaan ei huomaa ja on yritetty myydä aarteita
työnantajan vihollisille ja ja puhutaan vastaavaa ja muuta
vastaavaa ja ne on ovat olleet yllättäviä upeita käänteitä,
jotka sitten erityisesti jos tämmöinen tapahtuu, niin se minä
yritän jättää sen elämän siihen pelimaailmaan, että jotkut minä
sen kirjoitan seuraavan skenaariota, niin jos se on
vähän samalla seudullakaan, niin siellä on jotain vaikutusta
tällä pel. Tekemällä mielenkiintoisella
odottamattomalla päätöksellä. Tuolta mainitsit tän että että
nää jää elämään nää päätökset niin missä vaiheessa ainakin
arkisjoessa oli oli niin kun jonkinlainen metajuoni eli
sellainen isompi juoni joka kulki siellä näiden seikkailujen
välillä taustalla tai tarina ehkä enemmän tällaisessa niinku
taustatarinassa, että missä vaiheessa ne alkoi tulemaan
mukaan näihin yleisöpelautuksiin, että siellä
on se isompi kuva. Tarinoiden kirjasta löytyy.
Hyvin varhainen yleisessä sessiossa käytetty skenaario
nimeltä tähdenlento. Ja perusajatus oli hyvin
yksinkertainen. Porvariaan on pudonnut
meteoriitti ja sen putoaminen on havaittu jakoniasta ja muuan
velho haluaa saada sen. Se welho on perustanut, että
leirin suden autiomaahan täällä autiomaalla, joka erottaa
jakonia ja volia toisistaan ja sitten sinne tulee värvätään
bridoreita, jotka lähtevät sieltä leiristä sitten kohti
sitä putoamispaikkaa velhon antamaan kompassin perusteluun,
joka osoittaa aina sinne metodin putoamiseen putoamispaikkaa
kohti tavoilla, joita seikkailijat eivät ymmärrä,
mutta eipä heidän tarvitse ymmärtää.
Se on velhojen juttuja. Ja tämä oli tarkoitus olla, että
pelutan tämä nyt tässä yksi kerran ja ei mennyt lävitse eikä
onnistunut seuraavakaan porukka ja sitten kun jossakin vaiheessa
mä havaitsin itse että kun mä kuvailen sitä seikkailijoiden
saapumista sinne leiriin, niin vuodenaika on muuttunut ja se
velho siellä kuolemattomana ei välitä siitä vuodenaikaan
muutoksesta, mutta sun oma palvelijat alkaa ryhtyä
tilanteeseen tosi pahasti. Ne on olleet monta kuukautta
siellä suunnilleen autiomassa siinä leirissä ja vaatteet on
alkaneet kuluja muuta vastaavaa ja niinpä ne alkaa sitten
vihjata seikkailijoille. Edellisten porukoiden
kokemuksesta, että mitä ne on niinku.
Löytäneet sieltä aikaisemmin, mitä he tietävät olevan matkan
varrella. Tässä on teille vähän
ylimääräistä parantavaa. Lietä varasti sen herralta, että
me päästään pois täältä jumalan pakkeroiden välistä.
Ja ja sitten yhtäkkiä minä huomasin, että se paikka niinku
herää eloon näiden tarinoiden myötä, että vaikka jokaiselle
peliporukalle se on niin kun ensimmäinen kokemus tästä
paikasta ja tästä sinänsä. Onko yksinkertaisesta
skenaariosta, niin ne tulee semmoiseen valmiiseen
värikkääseen maailmaan, jossa on jo tapahtunut kaikennäköistä ja
on täkynä mihin tarttua ja se turvapaikkavaihe, jonka
alunperin oli tarkoitus olla niinku loppujen lopuksi aika
tylsää että ja yksinkertainen, niin siitä tuli tosi värikäs ja
mielenkiintoinen. Ja tämä on se metatarina suuri
palkinto se, että tämä niin kun tämän paikan tarina elää, vaikka
ne hahmot vaihtuvat joka kerta ja siitä se sitten lähti, että
joka kerta kun minulla on ollut tämmöinen tämmöisessä
seikkailuja jotka sijoittuvat niin samaan ympäristöön ja
arkesijoki tämä suuri seikkailukoelma, jota minulla on
kuulemma lupa mainostaa julkaissut tänä vuonna brain
neljäkymmentävuotisjuhlan julkaisuksi 22 seikkailua.
Jotka sijoittuvat itäiseen jakonia. 252 sivua joten ja
petri hiltusen ja monia muitakin taiteilijoiden kuusitus.
Niin niin siinä sitten nimenomaan pointtina on
tavallaan se, että se sen paikan historia etenee niitä siellä
olevien henkilöiden historiat etenevät niin päin pois, vaikka
seikkailu tulisi joka kerta uudestaan tyhjästä, mutta se ei,
mutta pelaajille tulee se tunne, että he eivät tule tyhjästä.
On viitteitä ja vihjeitä ja täkyjä mihin tarttua ja asioita
mihin kompastua ja niin edespäin.
Sanoit tuossa aikaisemmin, että yleisöpelit on antaneet sulle
esiintymisvarmuutta. Onko jotain sellaista rooli peli
niin kun rooli pelaamiseen liittyvää tai kenties
pelijohtamiseen liittyvää? Mitä sä oot myös saanut niistä?
Ennen kaikkea tämä, että mä kohtaan ihmisiä, joihin mä en
olisi törmännyt missään muissa olosuhteissa ja se on se
yleisöpeli. Suurin anti se on se minkä takia
mä en tule ikinä lopettamaan sitä, koska mä saan niistä
jokaisesta exaan. Ja mä en saisi sitä exbaa
mistään muualta en kavereiden kanssa pelaamalla vaikka sitä
menisi vuosikymmeninä tän viimeisen 6 vuoden aikana.
Minä väitän oppineeni pelin johtamisesta enemmän kuin minä
opin sitä edeltävänä 35 vuotena. Mitä tässä nyt on tullut
pelattua. Joo.
Hienoa. Tota ihan lopuksi voisin ehkä
kysyä vielä, että pari semmoista vinkkiä, että miten näihin
yleisöpeleihin on sitten mahdollista päästä mukaan mitään
mediaa kannattaa seurailla. No ensinnäkin järjestävät tahot
ovat jossakin määrin vastuussa omasta markkinoinnistaan.
Täällä cafe boardgaimissa heillä on discord, jossa sitten nämä
priderin ilmoittautumista aina avataan, että hei nyt sessioon
silloin silloin ilmoittautukaa tällä kanavalla ja he viimeksi
kun tarkistin niin lokakuun 15. Päivä olevan session niin ollut
olisi vielä. 3 paikkaa on vapaana.
OK nyt korjataan tuolta, että niitä on 2 palkkaa vapaana,
joten hopi hopi. No okei, yli kuukausi aikaiset
niin hopihoville. Sitten toisessa sitten priderin
facebook-ryhmässä ja myöskin tuolla priordin omalla
discord-kanavalla. Minä yritän aina tiedottaa, että
milloin näitä sessioita on tulossa ja aina kun minä
facebookissa tai muualla julkaisen sen minun
keikkakalenterin uusimman version niin siinä on lueteltu 2
tai 3. Seuraavaksi tiedossa olevaa
yleisö sessiota ja missä ne järjestetään jos on joku linkki
mitä kautta voi mennä ilmoittautumaan niin hyvä.
Ja joissain tapahtumissahan niin se on niinku se, että siellä on
lista infotiskin pöydällä tai tai järjestäjät ovat
ilmoittautuneet, että ne jotka tulee pöydän ääreen ensimmäisenä
pääsee ja sitten minä toivon, että siinä ei ole tappelua että
ketkä olivat ne 5 ensimmäistä. Ja aika yleinen kysymys on, että
koska tulet tänne ja tänne pelauttamaan niin miten hankalaa
se nyt miten pitää toimia jos haluat omalla paikkakunnalla
tulet pelauttamaan. Silloin pitää ottaa yhteyttä
minuun ville ah burgeri kestoon tai sitten facebookista löytyy.
Discordista löytyy näistä heille mainituista paikoista ja kysyä
minulta, että voisinko tulla tänne ja tänne pelauttamaan ja
todennäköisyys kasvaa huomattavasti.
Jos sinulla on valmiiksi ehdottaja joku paikka missä sitä
peluutetaan, että sen takia paikalliset roolipeliyhdistykset
kirjastot. Tai tiedetään, että joo siellä
on semmoinen pubin kabinetti jossa tän voisi hyvin järjestää.
Niin jos tämmöinen on tarjolla niin silloin kysymys muuttuu
siihen, että minä haluan sen mun kolapullon ja sitten meidän
pitää sopia päivä. Ja sitten jos tosiaan.
Olen tulossa tähän sessioon mukaan niin miten minun täytyy
varautua, mitä minun täytyy tehdä ennen kun tulen paikalle?
Miten varaudun peliin? Varaudu peliin tulemalla
paikalle ja olemalla kiinnostunut.
Mitään muuta varautumista ei tarvitse tehdä.
Ei tarvitse olla aikaisempaa kokemusta edes roolipeleistä.
No niin siihen on oikein hyvä jättää tämä roolipelistudion
jakso ja kiitoksia panelisteille.
Antti ja exo ja petri ja vierailija superstara ville.
Kiitos.