Vítejte v podcastu, kde společně rozebíráme lidskou mysl.
Nebojíme se podívat za oponu lidského podvědomí.
Mluvíme o tom, co se odehrává uvnitř nás, o myšlenkách,
emocích i vnitřních vzorcích. Odhalujeme mýty i fakta o lidské
duši. Propojujeme je s aktuálními
poznatky psychologie. I nově zveřejněnými studiemi z
oblasti psychiatrie. To vše v 1.
Podcastu psycho čech. Teorie citového pouta byla
vytvořena v 50. Letech.
Začíná zde být určitý vývoj empatie.
Zrovna se mi předevčírem stalo, že jsem byla na nádraží a matka
se jenom odložila na chvilku asi k babičce.
Dítě to dítě absolutně začalo plakat.
Teď to není 0 diagnóza. Je to adaptivní strategie toho
dítěte. Psycho čech.
Miniko se hoří, potkávám jsem si učit, my vás zde po delší době
vítáme. V dnešní epizodě je to po takové
prodlevě a my jsme měli technický problém a do tohohle
úvodu jsme se rozhodli, že to trochu přetočíme a vložíme vám
sem takovou méně renovovanou epizodu, protože jsme to
potřebovali vydat takhle pozdějš.
Takže se vám omlouváme za to, že to vychází takhle o 3 dny
později, ale pakliže vlastně neposloucháte tenhle podcast na
čas. Už vám to nemusí vadit?
Byla to dovolená. Nebyla to 0 dovolená, nebyla to
0 přestávka, neřekli jsme vám o tom, že končíme nic takovéhleho
šlo jenom o to, že zde byl technický problém a chtěli jsme
to vlastně vydat i na den matek a vlastně jsme chtěli tak trochu
jako ukázat z toho, že. Matky a vlastně nějaký
opečovatele nebo celkově lidi, kteří se starají o děti, mají
hodně zajímavou jako vazbu. A těch.
Dětí a dopad pojďme se na to v dnešní podívat, takže se
pohodlně usaďte a my společně zde s Terezou dufkovou.
A já jako teda až kovář. Začínáme.
Užijte si poslechnout sychočech. No a jak jsme zde naznačili nebo
jak naznačuje samotnej vlastně název téhle epizody, o kterém
samozřejmě můžete hlasovat? Protože my většinou se s terkou
hádáme tak jako o koho nápad na název tý epizody je lepší.
Trošku trošku. Se ale máme takovej jako velmi
specifickej způsob toho, jak to vlastně nazýváme ty epizody a
jaký. Názory tam to je.
Takže budeme rádi, když budete hlasovat, je to nějaká interakce
s váma a jsme za ní moc rádi, že vidíme, že vás tenhle podcast
nějakým způsobem baví a že vám něco dává terko.
Co jsi rozebrala za témata? Err vznik teorie, což je velice
důležité současníky a takový ten medailonek.
A co pak ty? Já jsem rozebral velmi, velmi
pyšně. Musím říct, že já jsem rozebral
fáze vzniku. Nás jsem si probral vlastně
typicitové vazby. Zde musím zmínit to, že jsem pro
vás vypracoval nebo minimálně se snažil promyslet nějaké
mimotechnické pomůcky k zapamatování si vlastně těch
podtypů samotného toho attachmentu.
Jak jako vypracovat, že to bude jakoby na instagramu?
Dáš nám to tam? Jo.
Super. Udělám to jako.
Příspěvek nebo minimálně pak že na to zapomenu já doufám, že ne.
Tak si o to případně můžete zažádat.
Takže já to tam určitě hodím. Mně se to případně nějak s
terkou vyřešíme a vlastně jsem potom zde ještě pro nějaký další
příspěvek vypracoval nebo minimálně tady už bych neřekl
jako vypracoval. Spíš jsem jako viděl nějaký
předpoklad vzniku systematicky znázornění, takže vám ho trochu,
jako že jdeme do jiného grafického vlastně designu a
hodím vám ho tam. To je super grafický.
Benger. Dobře pamatovalo, protože
samotná psychologie se dá odvodit, ale je to.
Grafický tak proč ne? Jo a potom zde vypracuju ještě
pro vás vlastně předpoklady vzniku těch samotných, vlastně
podtypů té citové vazby. Jestli bych to takhle mohl
vlastně nazývat vy sami uvidíte, jak to funguje a předtím vlastně
než se pustíme do téhle samotné epizody, by zde chtěl říct, že
vlastně v té části, jak už jsem uvedl na úvodu.
Se vlastně budeme trochu bavit o tom attachmentu, který je
vlastně spojený s nějakýma matkama a tímto bychom chtěli
říct. Vše velké díky.
Maminkám, že matkám všem. Starajícím se.
Starajícím se velké díky, protože.
Je to váš den a my vám děkujeme za jakoukoliv.
Dobře, dobře dobře a vraťme se zpátky k vlastně struktuře té
epizody a my se dostáváme k přijímačkové otázce.
Přijímačková otázka zní takto. Už jsem začal jako dřív, který z
niše uvedených známých psychologických experimentů by
bylo v dnešní době obtížné provést z hlediska současných
etických principů. A pakliže jste o těch etických
principech vlastně neslyšeli? Já jsem to rozebíral v epizodě s
experimentama. Určitě vám ji někam připneme,
případně vám ji hodíme ještě 1 na instagram, takže proto ho
sledujte. Instagramový profil s názvem.
Psychojet. A případně se stejným názvem
psychochat. A my si tady tuto otázku
zodpovíme až na konci epizody. Mockrát děkuju za vykrádání
filozofické fakulty muni z ročníku 2017 více 18 a.
My si to teda rozeverbereme až na konci a teďkon se dostáváme k
konečně té samotné teorii. Terko, jaký je vznik této
teorie, kdo ho vypracoval a kde má nějaké počátky a jaké jsou
současníci? Celkově teorie citového pouta.
Byla vytvořena v 50. Letech a jakoby dvacátýho
století samozřejmě a bohužel mám problém s jménama, což myslím
si, že máme jako společné. A to john bowim.
Já mu říkám občas to commolin, takže se moc omlouvám, ale
fenomén rozpoznal a popsal na základě pozorování dětí a
celkově mladistvých lidí, kterým chyběla tam mateřská péče láska.
A jeho spoluautorka vlastně tý teorie je managementu.
Toho attachmentu je mary ins botchová a vytvořila na konci
60. Let 20.
Století metodu trend situation test a to je metoda na základě
pozorování dítěte v různých situacích.
Takže situace, jako třeba matka, když je třeba, když odchází.
Z místnosti. A já jsem pro vás vlastně trochu
ve spoileru tady svůj typ týdne, ale my si ho víc pořešíme
vlastně na konci epizory, takže berte to jako důvod, proč ji
doposlouchat tady své epizody až do konce.
My jsme pro vás dohledali nějaké video a chtěl bych se zaměřit na
pár věcí vlastně, které by tam jste měli pozorovat vlastně.
Celkově prostě ty situace se liší ta reakce, jestli ta jsou
to teda ty situace, jak jsme říkali matka, odejde, matka
přijde. Jo a vlastně díky tomu rozlišová
ty typy citové vazby. AV souvislosti s teorií toho
atagmentu bývá často zmiňován i americký psycholog Harry harlow,
který v letech 19 157 až 19 163 podváděl ty psychologické
experimenty ale s opicemi. Jaká je to ten výzkum?
Vlastně nějaký podklad toho? Hele prostě.
Byly to experimenty s makaky, resus dokonce a prokázal, že
vazba mezi mládětem a matkou není založena jen na té potravě,
což bychom si teoreticky. Jako laici mohli říct, že
vlastně ty zvířátka to mají jenom o té potravě, ale je to
především na tom kontaktu teplé a pocitu bezpečí.
A máďas ta si sice chodila k té kovové matce pro to jídlo, ale
většinu času trávila u té měkké plyšové matky, která jim
poskytovala pocit té jistoty a experimenty.
Také ukázali, že tento kontakt sám o sobě nestačí.
Opice, které vyrůstaly bez skutečné interakce, takže zpětné
vazby a péče. Měli v dospělosti vážné
problémy, takže jako agresivní chování a nedokázali navazovat
vztahy a často selhávaly v péči o vlastní mláďata.
A taková takovej ten kopii, jak se tomu jako nazývá, že prostě
tak jak. Kopírování toho chování.
Bych to tak trošku nazvala a výzkum teda tak potvrdil, že pro
zdravý vývoj je nezbytná nejen fyzická blízkost, ale láskyplná
a ta láskyplná péče, které která dítěti vlastně poskytuje pocit
jistoty a umožňuje mu ten svět jako objevovat.
A tato opora se v teorii attachmentu označuje jako
bezpečná základna a pojem je vlastně spojený s tím Johnem.
Ono vlastně, když se na to zaměříme, terka zde vytýčila
skrze. Vlastně spoluautorku tohodle
vlastně téhle teorie, že zde byly nějaké odlišné situace nebo
vícero situací, v kterých vlastně se to dítě chovalo jinak
s odlišnou vlastně vazbou. To se potom specifikovalo
samozřejmě, takže zde je nějaká terminologie, kterou si díky mně
projdeme. Já se pokusím co nejvíc
zjednodušit, abyste tomu rozuměli, takže.
Poslouchejte dál, ale co jsem tady s tím chtěl říct.
To je, že vlastně. No a ta citová vazba je takový
jakýsi podklad pro nějaké sociální jako zapadání toho
jedince do společnosti. Je to nějaký podklad vlastně pro
nějaké vazby pro nějaké chování? Jak jsem se zmínil ve
společnosti? Vlastně do konce života vlastně
není to jenom, že by to bylo dětství, že to, že to prostě to
přejde, ale vlastně má to následek pak v našem životě,
jako třeba o těch opiček, kdy víme, že pak se nedokázali
starat dál o své mláďata. Prosím, dej nám nějakej
medailonek, nějaké témata. Prostě o johnnym bowovim byl
zakladatel, ale zaměřoval se teda na vliv toho raného vztahu
dítěte a pečovatele a vlastně tvrdil, že děti mají vrozenou
potřebu vytvořit si vazbu kvůli kvůli přežití a mary ta jeho ta
spolupracovatelka. Spolu autorka.
Toho autorka správně. Přinesla ten empirický výzkum,
takže ověření teorie v praxi. Vytvořila právě ten experiment,
o kterém si hovořil strange situation.
Nebo o čem jsme hovořili my a. Další byl třeba další další
medailonek je marry main a judith somon a ty navázali na tu
ains fords na tu slečnu inswort paní a přidali vlastně ten
dezoorganizovaný attachment. To je hodně specifické, vlastně
jako vazba a je to poměrně složité jako na vyjádření, ale
my se k tomu zkusíme nějakým způsobem prožvejkat.
Ale spíše negativní, takže ten vzniká často při traumatu nebo
strachu z pečovatele. Je to takové nejasné, je to
dezerganizované. Zorganizované.
A chtěl jsem zde trochu poupravit terku vlastně, protože
1 vlastně 2 osoby, jak jsme si zde dávali nějaký jako medaile
jako nějakých osobách, aby si to třeba případně do přijímaček,
případně ze zajímavosti s někým spojili a nebo abyste tu teorie
měli spojené nejlépe se 2 osobami.
No a ty jména, který byste si měli zapamatovat s touhle teorií
toho attachmentu je tedy. Prostě john boby.
A potom mary. To jsou prostě hlavní a ale
samozřejmě další, jak jsme, jak jsem už říká, manym marrymane a
judith somon a další. Teda už jak jsme si říkali, je
Harry herolo a to si můžeme zapamatovat.
Je tam hlavně prostě ten podnadpis experimenty na opicích
a ukázal, že teda ta emoční vazba je důležitější než jen ta
potrava. A to jsou.
Vlastně nějací současníci, kterými jsme chtěli jako navázat
na tu současnou dobu. Nebo na tu dobu tam předtím,
takže jako současnou jako současníci.
Abysme si konkrétněli vlastně kam samotná ta psychologie jako
vedla, takže zde vidíme taky za nějakej vlastně nějaká nějakej
rozkvet? Řekl bych teďkon velmi jako
subjektivně nějaké sociální psychologie, ale zároveň nějaký
vývojový psychologie kvůli tomu, že je zde nějakej attachment,
kterej vlastně zapadá s nějakou jako sociologií, nebo spíš jako
s tou sociální psychologií kvůli tomu, že jde.
Že zde jsou nějaké soc. Sociální interakce a zároveň
nějakej vývoj AV tom vývoji. Vlastně je to strašně propojené.
Pojďme se ale podívat na to. Jak se vlastně tohle dělí, jaké
máme přehledy, jaké máme fáze vzniku samotné vazby?
Takže před vznikem zhruba do tří měsíců je takzvaně asocial
stage, což je vlastně rozlišení mezi objekty a lidmi.
Zmiňuji se ještě 1. Je to do tří měsíců od narození.
Je to hodně brzo. Takový fun fact, já jsem teďkom
nemám pro to podklad vlastně pamatuji si to z nějaké knížky,
kterou jsem četl, že vlastně dítě ono.
V nějakém vlastně vývojovém stádiu nerozlišuje sebe a matku,
že to vnímá jako. Ale až potom.
Dokonce pak se i bojí jako těch cizích lidí.
Chceme trochu navázat a mě strašně zaujala.
Tady ta teorie. Kvůli tomu jsem jí i dával
vlastně do možností jako výběru. Co byste chtěli slyšet?
A tak vlastně potom to dítě. Reaguje, aby vlastně mělo na
základě tady z té stage vlastně v asocial stage reaguje tak, aby
měl co nejvíce největší pravděpodobnost k tomu stálému
kontaktu. Zároveň zde je důležitost
tělesného kontaktu při kojení chování a celkově je to dítě
nějakým způsobem opečovávat, ale velké.
Ale je to, aby to bylo nějakým způsobem konzistentní.
Aby to nebylo, že prostě. Nepravidelně.
Nepravidelné a potom si jako ukáže my v nějakém tom vlastně.
Vývoji nebo v nějakých tady těch vlastně předpokladech toho
vzniku samotného, jak to může dopadnout?
Ještě bych zde chtěl velký hodně vykřičník podtrhnout o čtyřikrát
ani 1 z nás nemá dítě. Nejsme rodiče.
Já vím, že to může být komplikované.
Nechci tady vůbec nějak úplně. Šímovat nebo prostě soudit lidi
za to vlastně jak třeba nějaké? Cokoliv se starají.
Není to vůbec naše věc a chtěl jsem tady říct jenom, že pakliže
někdy to bude vyznívat, jako že to je náš názor, není to náš
názor. Jsou to zpracované informace a
samozřejmě je to tak. Je to potvrzený vědou.
No a je zde vlastně, jak jsem se zmínil nějaká důležitost toho
tělesného kontaktu při kojení a chování, takže nějaké
opečovávání by se hodilo v téhle v téhle části vlastně.
Je to dobrý. Tady ta stage je vlastně nějakým
způsobem označovaná jako projev predispozice k sociálnímu
kontaktům. Jsou zde určité atributy,
například reakce na dospělé, protože dítě vidí dospělého.
Reaguje na něj. Můžete si všimnout třeba na
videu, které vám vlastně vložím do typu týdne to si řeknem až
tam teda a po shlédnutí si jako všímejte třeba toho nebo během.
Spíš toho zhlédnutí si všímejte toho, jak to dítě reaguje na to,
když vidí dalšího dospělého, pozoruje ho.
A zároveň vnímá jako jak na toho člověka vnímá, jak reaguje na
něj ta matka. Odbušme zase zpátky a dostaňme
se k tomu vlastně 2 stage. Takže zárůstky citové vazby, to
je vlastně další stage a je to teda v období 6 až 8 měsíce od
narození. Já to tady takhle budu říkat
jenom, aby myslím si, že vám ostatním by to došlo, ale když
to posloucháte, když to nevidíte nějak ten text nebo něco, tak to
může být složité a komplikované. Ale v tomto období je teda vazba
nerozlišena. Je ve fázi utváření.
Takže se teprve utváří? Samozřejmě.
Ten primární pečovato nebo ta vazba?
Ta vazba samozřejmě ta vazba zde nějaká vzniká, ale zároveň není
rozlišená. Nějaké vazby se zde vlastně
pouze utváří a cílem v této vazby je teda odlišit primární
pečující osobu od ostatních. Zároveň, jak jsem zde podotkl
před chvilinkou nějaké ty vazby a vlastně rozlišování a city
vlastně k určitým objektům. Zde jsou dítě se snaží iniciovat
kontakt s pečovatelem, což znamená, že třeba.
Má nějakou potřebu brečí, ale samozřejmě to není pouze v této
části. Může to být, že si třeba to dítě
může snažit i hrát a podobně. Další stage já už to tak budu
nazývat pořád, že to je stage. Každopádně je to 3.
Období, teda vyhraněné citové vazby, což je plně kolem 4 roku
a to je ovlivněno mnoha změnami. Zároveň jsou zde jako velké.
Důležité takové klíčové body 1 z nich je třeba motorika, conice a
komunikace, které vlastně přispívají k tomu, že tady to
období napomáhá tomu vývoji. Ta motorika je samozřejmě
aktivní pohyb ta kognice je vlastně vnímání a celkově
kognitivita je například rozeznávání a tak dále.
Máme to asi v minulých epizodách jsme to víc jako definovali a
zároveň zde je komunikace, která vlastně napomáhá už samotnému
tomu sociálnímu aktu. A tadyto tadyty vlastně.
Průlomy nebo tady ty minimálně. Změny jsou kolem 7 měsíce věku.
A tady z toho období, čímž bysme to vlastně nejvíc jako mohli
definovat, je samozřejmě to můžete taky vidět i na tom
videu. Je zde protest od nějaké
separace toho dítěte, kdy to dítě vlastně je odtrženo od
matky, nebo nemusí to být jako úplně takhle rapidně znít nebo
bejt takhle rapidní? Třeba matka může jenom odejít,
ať to dítě tam může zůstat samo, nebo tam může zůstat s někým
cizím. Zrovna se mi předevčírem stalo,
že jsem byla na nádraží a matka se jenom odložila na chvilku
asi. K babičce err dítě to dítě
absolutně začalo plakat a absolutně se nedalo uklidnit,
takže třeba takhle to můžeme vidět všude.
Můžete si to takhle? Potají s tím představit?
Já děkuji terku zatico přiblížení a potom taková
poslední stage, ke které jsem se úplně potom moc nevyjadřoval.
Nebo minimálně jsem jí víc nerozebíral.
Je teda zaměřený vztah a partnerství.
To je až kolem 4 roku a podmínkou je tedy vytvoření
základní identity. A pokud nedošlo ke komplikacím
ve vývoji citové vazby, vztah, matky a dítěte se mění.
A je zde zároveň nějaké zbavení naprosté závislosti, teda na
matce, tak jsem zde říkal i zde nějaká změna té vazby AZ toho
dítěte se stává autonomní jedinec.
A samozřejmě jsou za nějaké jako potřeby, který mi vlastně může
napomáhat ta matka a. Konec, teda tady z toho tady z
té počítající nezávislosti je až v dospělosti.
Začíná zde být určitý vývoj empatie a už se dostáváme k mé
mimotechnické pomůce. A tou je tou jsou typy citové
vazby už neznáte. Jich teda víc.
Jsou 4 a určitě znáte takové anglické slovíčko smutný nebo
smutek takhle, pardon? A je to SAAD proč?
Protože je to smutný vlastně ty zbylé 3 vlastně stavy, jakým
způsobem to dítě vlastně má? Ten vztah k tomu pečovateli,
nemusí to být především jenom matka a 1 je teda.
Secure to je bezpečná. Dalším typem je anctions, což je
úzkostlivý, ambivalentní a potom je vyhýbavý a vyhýbavý.
Zní v angličtině jako avoidas. A potom je.
To rozlišení a tohle bylo. Já jsem tam chtěla zmínit, ale
vím, že ty pokračuješ s tímhle, takže.
Chtěl jsem se zmínit ještě hodně.
Velký, vlastně vykřičník k další a to je to, že teď to není 0
diagnóza. Je to adaptivní strategie toho
dítěte, jsou to různé, jsou to tady nějaké adaptivní strategie
vlastně? Toho dítěte, jak se chová.
Jelikož mary teda měla právě s tou matkou, že jo pro takhle
hodně zjišťovala ohledně ty typy tý reakce, potom co matka teda
třeba odejde z místnosti, tak potom teda máme tyhlety typy,
citové vazby, je to tak. Ano samozřejmě a pojďme si teda
říct, jak dítě reaguje v cizí situaci.
Chtěl bys za jenom ještě říct to, že?
Já už nebudu používat ty anglické slovíčka, takže.
Pak lže tady řeknu bezpečná, prosím pro tu mimo technickou
pomůcku zkuste nějak převézt, protože ano, moje angličtina
není úplně vypovídající a myslím si, že bych to nechtěl tady do
éteru dále posílat. Každopádně vyhýbavý typ vlastně
vazby. Se vlastně.
Projevuje tím způsobem, že dítě příliš, jako se nepřibližuje k
matce a nepreferuje jí před cizí osobou.
A může protestovat, ale když ta matka odejde, potom je vlastně
bezpečná vazba a to je to, že dítě se dřív blízkosti matky
jsou si jisté, když je přítomná a třeba bývají rozrušený, když
matka odejde. A pak máme teda to ten úzkostový
typ a to teda. Je třeba, když si to jako můžeme
znázornit na tom, že mně zde přišlo jako hodně specifické to.
Že, když matka odejde, tak dítě jako může.
To vlastně že odchází ta matka, jako že jsou rozrušený, ale můžu
to odmítat vlastně nějakým způsobem vlastně reagují třeba
tím pláčem a tak dále a při příchodu jsou zde známky
stylity, což je, což je zajímavý, což mi přišlo jakože
hodně specifický. Prodejce.
Nesprávná reakce úplně ne zdravá si myslim.
Mně přijde že jako vlastně ty zbylé 3.
Vlastně strategie mi přijdou takové úplně nezdravé.
Ale zároveň, kdo jsme pro to abysme to označili za to je
zdravé nebo o zdravé? Samozřejmě, není to černobílé.
Nedá se to označit, jakože je to.
Slušná. Vazba že je v pohodě a ty
ostatní, kteří jsou. Je tam hodně proměnný.
A záleží. Jo a je to je, je to prostě
psychologie. Je to strašně komplexní.
A jak teda to dítě reaguje v životě?
Tak tedy dítě, které má bezpečnou citovou vazbu, působí
jistě, nebojí se zkušeností vlastně nějakých ze života, nebo
nebojí se vlastně zkoušet? Je schopné říci o pomoc, čímž
bych chtěl taky trochu jako vytíčit.
Vlastně tady ty typicitové vazby, které se v životě jako
třeba rozlišují. Vyhýbavé vazby je vlastně i zde
obava z velkých prožitků, což je hodně specifické.
Vlastně je zde obtížné zacházení se vztekem tendence maskovat
negativní pocity a problém vyhledat pomoc.
Úzkost na má nepříjemné pocity, vlastně to dítě o samotě v
kolektivu často má roli šaška. Jo, kdybych chtěl říct, tak je
to, že je to pouhé označení a pakliže máte někoho ve třídě,
kde třeba tu roli jako naplňuje, tak pojďme si říct.
Asi je to, že označit ho, že to je, že má úzkostný typ citové
vazby to asi jako není důležité vlastně na té co nahlížet jako
na nějaké přiblížení toho. A když to teda neoznačím jako
roli šaška, tak je to vlastně kdokoliv.
Kdo stále jako. Nový a je zde teď v tom vlastně
typu citové vazby hodně projevující se to, že se ten
jedinec vlastně obtížně soustředí bez pozornosti
dospělého a abysme se dostali k tady tomu rozdělení.
Pojďme si říct nějaké předpoklady vlastně toho vzniku,
tak tedy bezpečná vazba. To je, že rodič je schopen
rozpoznat potřeby dítěte a adekvátně na ně reagovat, jak
to, jak to vypadá, když na ně rodič adekvátně reaguje?
Nám poví terka. Takže playphone jste nebo
hravost tam patří? To, že dospělí vlastně má tu
koncepci humoru, legrace, hra, zážitky, hezké chvíle v tom
našem životě láska vlastně kým se dítě jako může stát s láskou
vidět přijetí, také bych se tak cítila, kdybych žila v dětském
domově jako ty. Je to vlastně nějaké, i to
nějaké přijetí vlastně? Toho pochopení.
Toho samotného dítěte. Zvědavost, což je vlastně, že to
dítě tou matkou třeba, případně se mohou zajímat o to.
Cituji teda teďkon jako že nebo myšlenky jako nějakým způsobem
bych je chtěl recitovat a za to mě třeba zajímá mě.
Proč přemýšlím, proč asi? Zajímalo by mě zda a potom, zda
je empatie, což je, že třeba matka mluví k tomu dítěti
promlouvá. Koukám, že s ním zápasíš.
Mohu ti s tím pomoci. Zdá se, že je to pro tebe těžké.
Je to děsivé, když člověk musí a vlastně nějakým způsobem působí
hravě láskyplně přijímá to dítě je zvědavé vlastně s tím dítětem
a zároveň empatická. Na minulé přednášce se se hodně
používal příklad s hrníčkem a jak se matka zachová, přitom
když ti spadne hrníček a jde o to, že je hrozně fajn, když ten
rodič právě nabídne pomoc. Řekne, sice si to uklidíš.
Ale můžeme to uklidit spolu, jestli chceš, nemusíš být na tom
sám. Tys to provedou, už je to už
prostě spadnu, ale nemusíš se nějak nad tím trápit a je tam
velký rozdíl. Když ten rodič se zachová
takhle, nebo když ho pokárá, ne li se řeže.
To sami můžeme jako vidět vlastně na potom následných
projevech toho dítěte vůči tomu samotnému rodiči.
A když se teda bavíme o těch předpokladech vzniku, pojďme to
dokončit. Tak teda teď jsem bezpečná je
vlastně, jak jsem se zmiňuje zde nějaké potěšení.
A radosti z blízkého kontaktu s dítětem.
Je zde nějaké srozumitelné vyjadřování emocí k dítěti.
Je zde nějaké pohotové a adekvátní povzbuzování dítěte a.
Do toho, aby to dítě objevovalo nějaké nové věci.
To, že ta matka vlastně to dítě úplně jako číruje zase a aby
tady nedělalo tady to, aby se na to nekoukalo.
Na zadek tak nějak takhle blbě řečeno.
A potom zde je výbava, to je, že rodiče vlastně vyhýbají a
nepřístupný pro rodiče obtížné reagovat na citové potřeby
dítěte a je zde nějaké vlastně ZZ opatrovníka strany.
Ať to neoznačuji úplně jako matku.
Doufám, že mě pochopíte trvalé odmítání pokusu dítěte o útěchu.
Nedostatečná vnímavost k projevům dítěte?
Projevy negativních pocitů směřují k dítěti, takže vlastně
spadne hrníček, jak zde řekla terka a tyto dítě vlastně?
Prostě horší. Osoba, která prostě tě jenom
seřve a prostě je nepřiměřená míra stimulace, se kterou se
dítě neví rady. To je taky vlastně další způsob,
jak vlastně to dítě může docílit teď v té vazbě.
Zároveň zde je poslední poslední, taková jako jasnější,
a to je ambilentní, což znamená vlastně nějaká jako úzkostná.
V mé zdroji se to jako označovalo vícero způsobů, jak
jsem zde říkal nebo jak zde, uvedla terka.
Je to ambivalentní, úzkostná. A pojďme se něco o tom říct.
Rodič teda reaguje na potřeby nikdy, ale zase nikdy jindy ne.
Vlastně způsob reagování na potřeby dítěte nejsou za vlastně
závislé až tak na projevech dítěte závisí.
Teda na aktuálním naladění toho rodiče.
Mám teda tu náladu to dítě nějakým způsobem tady?
Opečovat. Ačkoliv tady já nevím, třeba
může týct krev a nebo nebo to si myslím, že teď co je extrémní
případ, ale prostě ten rodič se rozhoduje na základě sebe než na
základě toho dítěte, zda to potřebuje.
Přednostové spotřeby. Což chápeme.
Ale. Nebudem to rozebírat, jenom jsem
chtěl říct zase, aby tady bych nemířil.
Mám takovou jistou, potřebuju vlastně to tady.
Trošku odůvodňovat. Opečovávat takhle?
A zároveň zde nějaká nedostatečná péče, proměnlivost
vlastně k proměnlivá, vlastně citlivost k opotřebám dítěte a
zároveň chování rodiče není, není odpovědí na.
Ty podněty dítěte, ale vlastně spíše.
Na nějaké naladění toho rodiče. Což jsme vlastně co?
Jsme řekli. A potom zde je tam poslední typ,
jak se zde zmínila. To je ta spoluautorka a kolik co
přinesla a to je neorganizované a tento typ je hodně specifický
tím, že nemají žádný tip, jak vlastně zvládnout stresovou
situaci. Když jsme u těch stresových
situací, přiblížíme se, jak vlastně ty konkrétní typy těch
attachmentů to zvládají? Tak vyhýbavá citová vazba.
Předpokládají, že pečující osoba je nedostupná, neposkytuje jim
útěchu nebo je zahlcuje vyhýbá se jim jistá.
Ta předpokládá u pečující osoby útichu.
A se útěchou jí, vyhledávají. Jo jo jo a pak teda nakonec tý
ambivalentní a teda naučili se, že jejich pečující osoba je teda
občas nedostupná. A ta teda neorganizovaná abysme
se zase vrátili k tomu abysme si to dovysvětlili, protože mi to
přišlo jako velmi specifické. Pro to tak zde vlastně dítě je
stresováno samotným pečovatelem, což nebudeme to označovat.
Víme to a je to dost často jako spojované tento typ.
S dětmi, které jsou týrané zneužívané, který prostě.
Nedostávají jak tu oporu, ale zároveň prostě.
Žádnou péči péči. Nebo ano.
Ale pojďme se dostat k nějaké části, která je vlastně jako
interakce taková interaktivní, vlastně skrz náš profil
psychochat. A dostáváme se k mýtům
konfrontace a nějaká vlastně potom interakce s vámi.
Takže existuje pouze 1 typ vazby.
Už jsme si tady vlastně řekli po tom našem půlhodinovém.
Vykládání monologů. Diagu já se obávám, že to byl
spíš monolog. Nevadí, tak jsme si řekli, že
neexistuje. Je to je to hodně, vlastně jak
vlastně už ten samotný ten typ toho attachmentu se dělí potom
na další 4, tak zároveň zde máme vazby vůči ostatním lidem.
Představte si, máte jako attachment ke všem lidem, to by
bylo velmi zvláštní. Prostě si představte šuplíky a
tam to prostě. Rozřazuje, ale zároveň bych to
úplně neklacifikoval na ty šuplíky, protože.
Protože. Hmm oni ty vazby jsou hodně
specifický, jak můžeme vidět? AU každého člověka je to hodně
hodně odlišné. Pojďme se dostat k otázkám a zde
je otázka poměrně delší. Děkujeme za zamyšlení.
Teorie, citové vazby. Je moderní psychologie, často
vnímána jako teorie regulace emocí, jak se daná interakce
mezi matkou a dítětem propisuje do rozvoje prefortálního
kontextu alumbického systému a jaký to má dopad na schopnost
jedince modulovat stresovou reakci dospělosti bez bez
patologických a disociací? To si myslím, že je naprostá
otázka pro tedeáše, jelikož to. Slyším neurologie tadeáše.
To je prostě. Ty jo, já jsem se v tom trochu
ztratil já každopádně bych chtěl nejdřív říct to, že děkuju za
otázku a naprosto jsem jako koukal s tím vlastně jak, jak si
autor té otázky dal vlastně záležet nad tím vlastně tématem?
Asi vás najdeme, ale každopádně pište další otázky jsme za něj
rádi a attachmenty, tedy trénink a imunitního nervového systému
na zvládání stresu, když toho stresu je moc.
Jak to vypadá z hlediska neurologie?
Jsou zde změny v bílé hmotě mozkové samozřejmě a je zde
milnizace. A každopádně, chtěl jsem jenom
říct to, že když si představíte ten neuron, určitě vám ho
nastředí. Na základce ukazoval nebo
případně teďkon vysoké. Pořád tak vlastně máte tam
takovej takovou část vlastně. V, které jsou mileniové pochvy a
ty vlastně. Zajišťují ten vlastně přeskočení
toho. Přenos.
Těch těch to bysme asi mohli jako ukončit abysme zde nedávali
úplně nějakej velký. Jako autorckej popis to úplně o
tom není. Asi to není o tom, ale zkrátka
nastává zde nějaká milnizace a oslabení vlastně prefrontálního
kortexu a zároveň atrofie hipokampu.
A co to znamená? Jako máme nějaké jako změny jako
při moc stresu, obzvlášť u dítěte to dítě.
Je prostě strašně citlivé na nové věci.
Představte si. Já teďkon.
Můj blízký má teďkon novorozence, mně strašně
působící. To, jak vlastně to dítě reaguje
na to, když třeba si uvědomí, že má ruce?
Je to fascinující, ale představte si, že to dítě jako
nějaké může být vystavované prostě nějakému stresu.
A jak bude fungovat? Představte si malého Alberta,
jak skončil malý Albert a poslední otázkou je to, jaké
jsou typy attachmentu. Tak my jsme si teda zde řekli
to. Že vlastně je zde teda bezpečná,
úzkostná, ombiventní, to je ten 2 typ, potom je výbava a jde
zorganizovaná. Ještě, abych dodal teďkon
vlastně na mě terka. Hned tady začala ukazovat my
tady od centrum lociki. Vlastně co se děje v těle
dítěte, když je ve stresu a je zde vlastně změna tlaku nejistá
frustrace, nejistota, frustrace, vysoké nároky.
Zároveň zde je dvojka a to je, že tělo reaguje poplachem.
A další je automatická emoční reakce, takže hned vztek pláč.
Zamrznutí. Pak dítě není přístupné, učiňte
čtyřka, takže vlastně dočasně se omezuje část.
Ná za učení sebekontrolu a třeba i tu spolupráci.
A nejprve je potřeba nějakého sklenění dospělého pojmenování
situace a emocí dítěte a potom je teprve možné vlastně dojít k
nějakému učení. Dítě je znovu schopen na sluchat
chápat a učit se. Já mockrát děkuju terliko za
vlastně tuhle tu možnost to tady přednést mně to přišlo jako
poměrně lepší. Než to, co jsem našel ve
zdrojích, ale ještě bysme chtěli zde uvést to, že mockrát
děkujeme městské nymburské knihovně za možnost vlastně
navštěvovat vlastně. Tu knihovnu v rámci toho abysme
zde mohli natáčet rozhovory, případně podcasty.
Moc si toho vážíme. Čekejte nějakou menší takovou.
Takové video máme? Je v plánu.
Ale o tom jindy a ještě bysme zde chtěli popřát všem maminkám.
Pečovatelů. Pečovatelů, kteří se vlastně
někdy starali o děti. Pojďme se dostat do odpovědi na
přijímačkovou otázku. Připomeň nám prosím
přijímačkovou otázku. Který zní že uvedených známých
psychologických experimentů by bylo v dnešní době obtížné
provést z hlediska současných etických principů.
Jaké jsou možnosti tedy? Až je zde pigetovy experimenty,
jsou zde pageové experimenty. Eshopové experimenty,
experimenty lososová. A milgramův experiment.
A co co jsme probírali v minulých epizodách?
My jsme probírali teda ještě v experimenty mil gramův
experiment poslušnosti. Pojďme si to trochu připomenout
tak pižitovy experimenty vlastně zkoumají kognitivní vývoj, což
my jsme se ten průběh nepřiblížili.
Ale. Vyčlenil bych to na základě
toho, že je to eticky běžné, případně si to můžeme přiblížit
ve vlastně jiných. Epizodách eshop experimenty zde
se probírá konformita. A vlastně v té konformitě mě to
trochu jako cukalo jako za ucho. Řekl bych, protože ty vlastně
lidi tak jako nevěděli, jako do čeho jdou úplně, a to tam bylo
takové neetické, ale dobře. A experimenty loftus loftusové
jsou vlastně je to vlastně o očití svědkové.
A nebo minimálně o tom, jako že jak vlastně ty svědkové reagují
na ty určité situace? Přiblížíme si to jindy.
A potom zde je milgramův experiment a ten naráží na
poslušnost vlastně a ten bysme označili v této epizodě jako
odpověď na to, že vlastně by to neprošlo z hlediska etických
principů. Terko co teďkon v poslední době
čteš? Bohužel jsem absolutně
nepoužitelná a jako jsme toho měli hodně.
Tak stále mám knížku žena poovce.
A já teď čtu vlastně od ledna čírkové, no já vám to já vám to
asi trochu zatajím. A pustíme se do toho v budoucím
budoucí epizodě, protože jestliže to vydáváme teda nějak
v blízkosti 11 5, tak o tom určitě budete vědět v rámci
recenze, takže pouštíme do dalšího tématu.
Do typu týdne podívejte se do popisku, budete tam mít video
jak jsem zde zmiňoval zkoumejte prosím to jak dítě vlastně se
chová, když matka vchází do místnosti, jak ho vlastně matka
utěšuje? Jak reaguje to dítě, když
vlastně matka odchází a je tam vlastně novej člověk?
Jak to dítě pozoruje? Toho člověka je tady spoustu
věcí a příště si o tom můžeme, případně něco ještě víc rozebrat
se v budoucí epizodě slyšel jste tedy o fázích vzniku této vazby
o typech citové vazby, jak se to projevuje v životě v nějakých
cizích situacích, o tom, jaké jsou předpoklady vzniku, jaké
historie? Tohoto.
Velkého rozsáhlého teoretického vlastně boomu.
My vám mockrát děkujeme za pozornost.
Dnešní epizodě mějte se hezky a na slyšenou příště.