יש. קש.
נה. שלום בנות מה קורה?
איזה כיף שאתם פה איתי לעוד פרק סולו ועכשיו כבר יש לו שם דראוב.
כן כן כאילו תראו במקום רציתי לקרוא לזה צ'יט שוברס אבל זה ארוך
מדי ואי אפשר לכתוב את זה בעברית ושזה יהיה מובן כן, אז נשאר עם
השוגר שעוס. סבבה?
ואני רק אזכיר שהתחלתי לעשות את הפרקי סולו האלה, כי לאורך השנים
הרבה אמרו שהם מאזינות רק בגלל האינטרנט.
בעצם באחת הביקורות שקראתי לאחרונה המאזינה כתבה ככה תמיד
חשבתי שפודקאסטים זה לא בשבילי, כי מי רוצה לשמוע בן אדם אחד מדבר
שעה וחצי? אז מסתבר שפשוט לא הכרתי את רעות.
ומישהי אחרת כתבה בהתחלה אמרתי מה זה החפירות האלה?
אבל מהר מאוד הבנתי שהמונולוגים שלה זה מה שעובר לכל אחת מאיתנו
בראש והיא פשוט מקליטה אותם. אני רוצה עוד ועוד ועוד מהפודקאסט
הזה אז כן לפעמים לוקח כמה דקות להבין כמה אתם הולכות לעוף על
האינרוז האלה. אז אם אתם.
תנו להם צאנס סבבה. אגב הפרקי סולו האלה גם נועדו
לפצות על זה שפרקים יוצאים רק פעם בשבועיים.
כן. אז אני רק מזכירה שוב את הסדר
החדש, מעבר לפרקי הרעיונות פעמיים בחודש, פעם בחודש.
שיהיה לכם את הפרקים של השוגר שואו ופעם בחודש יהיו את הפרקים
האקסקלוסיביים לתומכות הפודקאסט ובפרק הלא מצונזר הבא אני הולכת
לספר על כל מה שהיה עם הדני בישראל כי היו עוד מלא דברים שלא
יכולתי לספר בפרק האחרון של הפודקאסט מבולבל.
בעיקר עכשיו שאני יודעת שהסרוט הזה מתרגם את הפודקאסט ומאזין לו.
אבל עזבו, אני לא רוצה להתעצבן, אז בואו נצלול לפרק של היום.
ברגע אחד לפני הגעתי למסקנה שמאז שהתחילה העונה הרביעית לא באמת
הצגתי את עצמי. תראו מי זאת החשה הזאת, אני צריכה
להציג את עצמי כולן מכירות אותי. אז כן, למי שחדשה פה או למי שלא
זוכרת מי זאת הביטשה הזאת שהחליטה יום בהיר אחד לפני 4 שנים פלוס
שבא לה לפתוח פודקאסט. זה עוד היה לפני 3.
שהיה מיקרופון על הספק כן פעם פעם שלפתוח פודקאסט היה אומר שאת
צריכה לעשות מחקר ולעבוד ולהצדיק את זה שבכלל מישהו אמור להקשיב
לך. כן אז למי שלא יודעת אני רעות
ולפני כמה שנים החלטתי לפתוח פודקאסט ולאורך העונות הדרך שבה
אני מציגה את עצמי השתנתה מהאקמאית לאמא של טייני הכלב
האפילפטי שלי שנפטר להייטקיסטית ונווות דיגיטלית וסטנדאפיסטית אבל
היום הייתי אומרת לכן שאני פודקאסטרית לפני הכל וככה מהצד
מומחית לשיווק. ויותר מהכל, אני אוהבת לדבר
והמטרה שלי הייתה לעשות כסף מהפה שלי ושמרי תשלים כבר את ההמשך
ווילהאוט סקינג אנד יש גק כן אבל עוד מעט מאוגוסט התארים האלה
הולכים להתאחד כי אני הולכת להתחיל עבודה חדשה בתור מנהלת
השיווק של רשת עושים היסטוריה. חברת פודקאסטים לדעתי הראשונה
שהוקמה בארץ לא יודעת בין הראשונות ללא ספק.
אז כן, אני לא מאמינה שאני אומרת את זה בכלל אבל אני מתחילה עבודה
חדשה התמיינתי אליה בחודש שלפני הטיסה השנתית שלי לבנקו בולגריה
בחודשי הקיץ. אבל כל הסיטואציה הזאת של איך
הגעתי לעבודה הזאת דורשת פתיחת סוגריים טובה ככה לעוד אינספריישן
על סטורי של איך הגעתי לעבודה הזאת ולמה אתן צריכות לעשות
פגישות קפה עם אנשים. או במקרה שלי להזמין מישהו שאני
לא מכירה לסרט בסינממטק כי היה אפשר.
שינמה איטליה כן, ואולי חלקכם זוכרות את הסיפור האחרון בסגנון
הזה שהיה ללמה לצאת למסיבה בתדר בתל אביב כי בעצם ככה השגתי את
המשרת הוראה שווה שאני עובדת בה כרגע, כן.
אז בואו נתחיל עם האינספריישן על סטורי.
בעצם למי שלא יודעת, לי יש סוכנות בעצמי שקשורה לפודקאסטים שנקראת
ספודקאסט. כן כן, אני יודעת שמוצלח ביותר
בקיצור היו לי הרבה חלומות ושאיפות וניסיתי אפילו לפתח מוצר
טכני כדי שהסוכנות הזאת תהפוך לחברת טק ואני אוכל לגייס כסף וזה
ובזמנו שהתחלתי את פודקאסט היה איזה פודקאסטר בשם חי שנרשם
לשירותים שלנו שנה לאחר מכן ראיתי אותו באיזה אירוע.
של רן לוי, שאולי חלקכם מכירות הוא מרשת עושים היסטוריה.
בקיצור דיברתי איתו אחר כך בפייסבוק על השיווק של הפודקאסט
שלו ואמרנו שאולי מתי שהוא נעשה קפה.
ואחרי מלא שיחות שנגמרו בלי שבאמת קבענו להיפגש בסוף היה עוד איזה
מפגש וירטואלי והחלטנו הפעם שקובעים קפה.
רק שבאותו זמן שרצינו להיפגש היה איזה סרט איטלקי משנות החמישים
שממש ממש רציתי לראות עכשיו. לא רציתי לוותר על הסרט וידעתי
שאם נבטל את הקפה הזה זה כבר לא יקרה.
ואיך שהוא מהפרופיל של הבחור הזה היה נראה שהוא דווקא טיפוס שמאריך
קולנוע ישן. כן.
אז הצעתי לו, והוא הסכים להצטרף אליי ולחברים לסרט.
ורק אחרי זה נשארנו לדבר על ענייני פודקאסטים.
משם המשכנו להתכתב. זה גם חשוב.
בנות זה לא רק הקפה אחרי זה ממשיכים להתכתב עליו.
אדה שולחים ריל פה ושם כן, ויום אחד הוא שולח לי צילום מסך
שהעבירו לו על משרת כתבת לענייני פודקאסטים.
ברשת עושים היסטוריה. אני ראיתי את זה והתעלפתי.
אממה, הוא לא יכל אפילו לקשר אותי כי הוא בעצמו קיבל את הצילום מסך
הזה ממישהו שקיבל את הצילום מסך הזה.
אבל בגלל שבזמנו הכרתי גם את רן לוי מרשתים היסטוריה כתבתי לו בלי
בושה והוא אמר שהוא יעביר את המספר שלי.
עכשיו שתבינו משם כבר לא הייתה לי שליטה.
אם הם התקשרו אליי אבל אמרתי טוב, מקסימום מתוך כמה ימים הם לא
כותבים לי. אני משיגה עוד איזה שהוא קונטקט
ואני משיגה את העבודה הזאת ויהיה מה, אבל לפני שהייתי צריכה טו
אקסק יט פלנבי הם יצרו איתי קשר וכמובן באותו זמן הפלא ופלא בדיוק
לימדתי בקורס שיווק שאני מרצה בו את היחידה לינקדאין.
וכך תוך כדי שאני משתפת מסך ראיתי איזה שהיא משרה בהייטק והגשתי
אליה, ולהפתעתי גיליתי שהמגייס היה.
שלי בקיצור הייתי בעיה מטורף מי את מתמיינת לך לשתי משרות של
שתיהן? יש סיכוי מאוד גדול שתתקבלי כן,
אבל אז גם הייתה את הדילמה. כן, זה היה הייטק מול חברת
פודקאסטים, כסף מול התשוקה שלי. ואם אתן רוצות לדעת כמה כסף אז
בהייטק הציעו לי כמעט כפול ממה שהיו משלמים בחברת פודקאסטים.
כן. ולאורך כל שלבי המיון אני עם
הדילמה הזאת חלק מהחברים אמרו לכי עם הלב, השאר אמרו לכי עם הכסף,
ומעניין אותי לדעת מה אתן הייתם אומרות אני אשים לכם את הסקר הזה
מתחת לתיאור של הפרק בספוטיפיי. סבבה?
בקיצור. אז נכון שאומרים וונטרי פה, אז זה
גם נכון לדברים טובים. כן, זה תמיד כזה.
את מתחילה לצאת עם מישהו כבר כמה שבועות, ופתאום מתחילים איתך
פתאום חוזרים בנים מהעבר. כן, זה משהו שאת משדרת ליקום אם
תרשו לי ככה להיות הילית מקופנגן לרגע.
כן. אז גם איתי זה היה ככה ואחרי שכבר
חתמתי עם החברת פודקאסטים פתאום מישהו מהעבר שלי בקריפטו פונה
אליי עם עוד הצעת עבודה שעדיין אפילו לא פורסמה והוא אומר שאני
אהיה מושלמת בשבילה ואני כזה די נו, אל תגיד לי את זה אבל בואו
למרות שחשבתי שדי, אני כבר סגרתי את הכל, שלחתי לו את הקורות חיים
כי אין אתם חייבות להבין מה זה מקסימייזרית בכל מה שקשור לקבלת
החלטות. וכאילו צריך להבין.
עד כמה זה דפוס רעיל? במקרה שלי בעצם אם מישהו אומר לי
את רוצה לדעת מה יש מאחורי דלת מספר אחת?
ואני אגיד כן ואז נו, איך קוראים לה השחמון הזאת?
נו, סיגל שחמון תפתח את הדלת אוקיי, ומאחורי הדלת יהיה את כל
מה שאי פעם רציתי, גם אם זה יקרה, אני תמיד אגיד לה וואו מדהים
סיגל, אין עלייך קלעת בול, בדיוק מה שרציתי, אבל תעשי לי טובה,
תראי לי מה יש מאחורי דלת מספר שתיים.
אתם מבינות וככה זה עם הכל עם בנים עם טיסות מה לא?
בכל מקרה לא משנה מה הם העבודה הזאת אני חתמתי עם החברת
פודקאסטים וזה לא היה משנה איפה הייתי מתחילה כי כל העבודות האלה
היו היברידיות מה שאומר שאני אצטרך להיות בארץ בשבילן.
שבעצם מה שזה אומר שאני הולכת להקריב את החופש האולטימטיבי
להרוויח כסף מכל מקום בעולם בלי מחויבות, אלמלא יואנסים ופבלוס או
קי. ובשביל מה בשביל עבודה נדלס?
והרשת הציטוט המפורסם הזה באינסטגרם שכזה מישהי שואלת ווית
ג'וב ואז היא עונה לה אייבנו ג'יאנג איידone only וזה בדיוק זה
כאילו הדור שלנו ידוע בזה שאנחנו לא מוכנים לקבל כל עבודה, אלא אם
כן יש תנאים מסוימים. נכון, פעם ראיתי באינסטגרם מישהי
שאומרת שצריך לקיים שניים מתוך 3 תנאים או נוחות או כסף או משמעות.
זאת אומרת שאם העבודה שלך משעממת בטירוף, אבל היא בריאה.
קרובה לבית משמע נוחה ואת גם מרוויחה ביפה אז רוב הסיכויים
שתוותרי על הקטע של המשמעות. נכון כאילו לא חייב את כל השלושה
אבל במקרה שלי בעבור משמעות כן אני הולכת לוותר גם על הקטע הזה
של הכסף ואני גם די מוותרת על הנוחות כי העבודה היא היברידית כן
שבסופו של יום זה אומר שאני לא אוכל לטוס מתי שבא לי וזה אחרי
שנתיים פלוס שאני מנודת כן שתבינו.
אחרי כל כך הרבה זמן. אין לי באמת מגבלות, אני יכולה
לעשות מה שבא לי מתי שבא לי ואני מנהלת את הלוז שלי ונכון.
מצד שני אני עובדת במהלך חופשת יום הולדת שלי, אבל זה שווה את זה
וזה לא היה פשוט לעשות את כל הוויתורים האלה.
שלא תחשבו באיזה שהוא מובן אפילו עשיתי הכל כאילו טו סלס סובוטאז
את המשרה הזאת כן, ואני מנסה לא לחשוב על זה יותר מידי כן אבל
כשאני הולכת לישון פתאום רצות לקרוא למחשבות על איך הולך להראות
העתיד שלי. כאילו מה אני אמורה לקום כל יום
בבוקר בדירת קרקע שלי שכבר נמאס לי ממנה?
הרי אני כבר שנתיים וחצי מחפשת דירה עד 6000 ש"ח בצפון הישן בתל
אביב לא מוצאת אוקיי, ולהעביר את הקיץ בין מזגנים ולחות ורוב
הסיכויים גם לחטוף שפעת שהולכת לשתק אותי כי זה מה שקורה כל קיץ
וגם אני לא יודעת כאילו מה אני אמורה לעשות עכשיו כאילו להתנהג
כמו אנ עדות ולעבוד כאחת האדם. ורגע, אולי זה כאילו אומר שאני
אוכל לאמץ כלב. אבל אולי זה גם אומר שאני צריכה
למצוא זוגיות. כאילו וואט דה פאק?
זה כל מה שאני חושבת עליו וניסיתי כאילו נתוספיירל ופשוט כזה לקחת
איזה צעד אחרי צעד אבל אין זה קשה.
זה שינוי משמעותי ולא יודעת אולי גם כל הבריחה הזאת שלי לנוודות זה
בעצם בריחה מהעניין הזה של הזוגיות.
הרי עובדה, כשבחרתי לצאת עם הדני ידעתי שאין אופציה שזה יעבוד,
ידעתי שהולכות להיות לי מלא נקודות יציאה ובגלל זה היה לי קל
ללכת על זה. אתן מבינות?
ומה עכשיו? אני הולכת לצאת לדייטים כמו פעם
עם אנשים שמשעממים אותי כאילו סליחה על הפסימיות, אבל זה מה
שעובר לי בראש כשאני חושבת על להיות בארץ הפול טיים כן, ואני
מתחילה לעבוד עוד רגע, אז אני חייבת לסיים את הפודקאסט מבולבלת
ולהקליט לכם פרקים מראש ויש לי עוד מלא בלאגן לסדר לפני שאני
אתחיל את המשרה הזאת אתן מבינות? וכמובן כל זה קורה בזמן שאני
בבנקו ואז כזה את מתחילה לחשוב רגע אולי אני בכלל צריכה להנות
מהמקום ולא לעשות את כל העבודה הזאתי?
כן? ובכלל, אני מעבירה את הזמן
בלהתאבל על העובדה שהגעתי לפה לדירה בחינם בתמורה לאדוקסיטינג
על מישמיש הכלבה המושלמת הכי חמודה ויפה שמתבוננת בי בעיניים
נוגות כאילו אנחנו בטיטניק ועוד שנייה אחת מאיתנו משחררת מהקרש.
באמת אין דברים כאלה. ואגב למי שלא זוכרת ואומרת מה
פולגריה מה הקשר עכשיו? אז קודם כל אם אתם הורים או מורים
או נוודים דיגיטליים ורוצים להעביר את חודשי הקיץ ככה ביד זול
בנ, זה המקום בשבילכם. אבל כבר דיברתי על זה בהרחבה
באינטרנט של הפרק עם רונה נבון אז רוצו להאזין שם אבל בעיקרון זאת
עיירת סקי ובקיץ הנוודים משתלטים עליה.
ואני פשוט מתה להישאר פה. אתם לא מבינות עד כמה כאילו היו
לי קצת חששות לפני שהגעתי. כן, כי.
בואו נבהיר משהו 80% מהנוודים דיגיטליים הם ווירדוז כן, אבל
הרוב ווירדוז חמודים כאלה. כן סטייל שלדון ולנרד מביגבנג טיר
וגם השאר הם אחלה אנשים, ושנה שעברה כשהייתי פה הכרתי חברים
מדהימים והמשכנו להיפגש במקומות שונים בעולם.
כן, הרי גרשון שגרתי איתו בתאנד למשל.
אז הכרנו פה בבנקו את המדינות שאגב זה מזכיר לי נקודה שניה
פתיחת סוגריים. כל אלה שאומרים בגיל מבוגר כבר לא
מכירים חברים. מכירים בעוד איך אוקיי ולא לא רק
אנשים מוחצנים כמוני, מלא חברים שהכרתי הם בכלל מופנמים.
אבל הנה דוגמא הכי חזקה אחת הבנות שטסתי איתם לטיול יום הולדת שלי
הטיול ביוון שאני עושה כל שנה אז אחת מהן הכרתי ב פאקינג יום כיפור
בכיכר דיזנגוף. שתבינו כן כן, מה ששמעתם.
ישבנו אני והחברה השניה שטיילתי איתה ושיחקנו משחק טריוויה שקניתי
פעם במקט לגילאים 8 עד 10. אבל אתם תופתעו שיש שמה מלא דברים
שגם אתם לא תדעו, כמו מייסדת פתח תקווה, למי אכפת כאילו מה הוא
צריך להיכנס לכלא הזה? אני לא יודעת.
בקיצור, אנחנו משחקות במשחק וממולנו על הדשא בכיכר דיזנגוף
ישבה בחורה עם שני בנים והם ביקשו לשחק איתנו מהון, לעוני.
זה אותי מהאינסטגרם. וחצי שנה לאחר מכן אנחנו ביוון
ביחד. מה תגידו אז אל תבואו אליי עם
הבולשיט הזה שאי אפשר להכיר חברים.
אבל בואו, זאת לא הייתה הנקודה. טוב עזבו, למי אכפת ממתי אני באה
אליכם? הנקודות במקסימום עם פסיק נקודה.
בקיצור ואגב, למי שמצטרפת אני רק אזכיר שמתי שאני אומרת בקיצור אז
מתחילה חפירה יאללה ווי גו. בקיצור אז השנה גיליתי שאף אחד
מהחברים שהכרתי שנה שעברה יגיע לבאנסקו, אבל ברגע שחברה שלי
ביקשה שאשמור על הכלבה. זה סיל דה דיל פורמי ואמרתי אין
מצב שאני מפספסת חודש עם הנסיכה. אבל כמובן איראן אמרה לי ולא נדרו
את נשארת בישראל והופכת לזומבי שהולך למקלט כמה פעמים ביום.
וכמובן זה היה לפני שעשית חידוש להחלקת שיער.
אבל רגע, אל תדאגו לכל מי שעוקבת אחרי הגמילה שלי מההחלקות חידשתי
רק את המסגרת כאילו את הפוני וזה. בקיצור לפני כן הייתי צריכה לצאת
למקלט כל פעם. עם כן ציפורים על הראש כמובן
ניסיתי לכלוא אותו מתחת לרצ. כן, והלוואי והייתי יכולה לשים
לכם תמונה. רציתי להעלות תמונה לבת ביטס
בקהילה שלנו באינסטגרם, אבל פחדתי שהם יפסיקו לתמוך בפודקאסט אחרי
שהם יראו איך אני נראית מתחת לכובע.
כן? בקיצור אחרי כל הבלאגן עם איראן,
הטיסה שעלתה לי במקור 400 40 ש"ח כולל מזוודה הפכה להיות טיסה של
300 $30 כאילו פי 3 שתבינו אבל אני הייתי באטרף לברוח מהארץ.
הרגע הזה שעליתי על המטוס והשארתי את מירי רגב מאחורה.
וואי איזה רגע מבורך אתם לא מבינות בכלל ואז הגעתי לבנקו ואני
אומרת לכן כולה 24 שעות במקום והרגשתי כאילו אני פה חודש כל
החששות שהיו לי לפני נעלמו קודם כל כי זה מקום שכבר הייתי בו אז
זה מאוד כיף זה נוח להכיר הכל. אבל בכללי פשוט טוב לי פה ועוד
במיוחד אחרי מה שהיה מירן. אני מדברת על זה כאילו איראן היא
מישהי שהיה בינינו איזשהו ביס והיא יכלה עליי מאחורי הגב, כזה
בטסטות בסדרת ריאליטי בה אני חיה, ואז אני כזה לקחתי קצת טיים אוף
כי אני ואיראן צריכות קצת ספייס. אבל רציני אתם לא מבינות איזה
שיפט זה להגיע מהאזקות לפאקינג עיירה הררית מנומנמת.
אני קמה כל בוקר, יורדת עם הכלבה וכוס תה לסיבוב בשביל ליד הנהר
באיזה שהיא נקודה יש עץ ועדת והנקוט לי מעין.
לא דובדבנים זה פרי כזה. אני לא יודעת איך להגדיר את זה.
אני אעלה תמונה לאינסטגרם כי הייתה כבר פעם שמאזינה מיכל עזרה
לי ככה עם ענייני פירות, אבל זה זה כאילו כמו שזיף בגודל של
דובדבן וכל בוקר אני קוטפת לי כמה כאלה ומנשנשת בזמן שמשמיש הכלבה
רצה לה על הדשא כמו היצור הכי חופשי עלי אדמות היא מרחכת כל הלב
ומשתכשכת בדשא ושותה לה מים מהנערות שזורמים פה.
אין אין זה הכי כיף לראות את העולם דרך העיניים של כלבים.
כאילו אם אתם כזה במקום של טבע לא בתל אביב כן.
ואז אני חוזרת הביתה, אוכלת את הסלט פירות שלי ויוצאת להקור
למשרד השיתופי והוא מאלף פה. אני עובדת מול החלון עם מלא עצי
אורן ברוש לא יודעת מה יש פה. כן עצים גבוהים כאלה.
נו, יש לי כיסא נוח ויש אנשים סביבי.
ואז מגיע השיא של היום שלי אני הולכת לאכול ארוחת צהריים במסעדה
מושלמת. היא הניצה עם 3 סוגי מרקים.
וסלטים ופלפלים ממולאים ומה לא וכמובן הכי תענוג זה שכל מנה עולה
בין 10 לעשרים שקלים. אין אין אין דברים כאלה ואז
בארבים אני הולכת לאחת הפעילויות שיש פה.
יש לכם מפגשי מרקטינג ויב קורדין, בצ'אטא אימפרו?
אפיא האוור? יש פה ספיים 15 בריכות או ימי
עבודה מהבריכה בשרתון וכמובן יש טיולים וטריקים להרים ושם בכלל יש
לכם נופים של שוויץ? אני רק ראיתי אותם בתמונות כי
אחותכם עצלנית כן. אבל בקיצור, באנסטרו זה באמת דיור
מוגן לנוודים וכאילו מרגיש איך שהוא שהימים כל כך ארוכים.
אני כזה אומרת לעצמי איך אני מספיקה גם לעבוד, גם להנות, גם
לפגוש אנשים, גם לנוח וגם לראות מלא טלוויזיה איך ואני זוכה
להגשים פה חלומות? שתבינו, לפני שנתיים בערך פרסמתי
פוסט ביפות של תל אביב, שחשקה נפשי בשיעור טניס וסוף סוף פה
בבנקו התחלתי ללמוד ואני יודעת אתם שואלות את עצמכן מה הקשר טניס
עכשיו? אז רק שתבינו.
יש לי בעיות בגב וביד ימין ובאצבעות, ואני הייתי משוכנעת שאם
אני אשחק טניס. יולי כתפיים קצת יותר רחבות וקצת
יותר שרירי ידיים כי כרגע הזרועות שלי זה כמו ג'לו אין שם שרירים
שתבינו הלכתי לפיזיותרפיסטית שלי בארץ והיא כזה מדדה את העוצמה של
הכוח שלי ואז היא עושה לי מה זה את כמו הזקנים שמגיעים לפה אתם
מבינות? ואני מתאמנת 4 פעמים בשבוע כן אז
אמרתי הטניסור דודג אבל בואו נודה באמת זה בשביל החצאית הלבנה
החמודה שקניתי פעם. פעם כשהייתי בחול עם.
דיוויד אוראלי או שזה היה עם האקס הישראלי?
לא יודעת. מה שחשוב זה שהחצאית הזאת החזיקה
מעמד יותר מכל גבר ומכל מכירה שעשיתי של הארון שלי ועד היום לא
היה לי לאן ללבוש אותה. אתם מבינות?
והנה עכשיו הגיע הזמן שלי וסו הלפ מגד.
אני הולכת לעשות בוק בת מצווה של תמונות שלי עם החצאית במגרש.
ככה תוך כדי שאני מנפחת מסטיק ורוד עגול אבל רק חסר לי הכובע
הזה. איך קוראים לו הכובע וייזר הזה
שחסר לו הראש? וברגע שאני אשיג אותו, אני אוכל
להסתובב ולהתנשא על האספסוף שלא למד טניס מעולם.
זו המטרה. הרי בסופו של יום.
בקיצור אז כיף לי פה, אתם מבינות? עכשיו אני צריכה לחזור לארץ
ולעבוד משרה מלאה ואז עוד ללמד פעמיים בשבוע בערבים.
לא רוצה עוף. ואמרתי טוב, אולי תתחילי לחשוב על
הרע בבנקו כדי שתוכלי להתעודד לגבי החזרה שלך לארץ אז חיפשתי
וחיפשתי ובסוף מצאתי אז הנה זה. שמרית שתדעי.
הן בבנקו חתיכים. אבל לכל מי שאוהבת שמתחילים איתה
ככה איי אר אל הנרי לייף, שתדעו שהרופא שיניים הבולגרי שלי התחיל
איתי עכשיו. בהתחלה לא הייתי בטוחה כי כשאמרתי
לו שאני מסיימת ללמד בתשע וחצי הוא שלח לי שהכל בסדר.
אני יכולה לבוא בתשע וחצי לאסוף את הנייד, גארד, את הפלטת לילה
ואז אולי נצא לדינר. אני אגיד כזה רגע רגע רגע, לא
ידעתי מה להגיד לו כאילו גם בואו נשמה, מי אוכל לארוחת ערב בתשע
וחצי? וכן על הדף או הסגנון שלי העליתי
לכם תמונה לאינסטגרם ישר אמרתם שהוא מזכיר את נשיא אוקראינה אבל
משהו שמה לא עבד לי. לא יודעת אם זה השיניים שלו כאילו
בואו לא אכפת לי שיש שיניים שובביות.
כמו שאמרה הצרפתייה הזאת פעם באהבה חדשה, אבל אצלו משהו שם לא
היה. לא הסתדר לי כן.
אבל גם באו אולטימטלי לבוא אל הרופא שיניים זה מצב אינטימי.
ולא, אני לא מדברת על זה שהוא חיטט בפה שלי.
אני מדברת על זה שכשאתם אצל הרופא שיניים הוא רואה לכם את כל
הפלומות בשפם או את הסערה הבודדת הזאת שצומחת לך על הסנטר.
זה סיטואציה שהיא הציעה, אינטימית.
בואו, לא יודעת, אני פשוט גם לא רואה אותו בצורה מינית, הבנתם?
אבל אם יש לכם סיפור שיצאתם עם רופא שיניים או שיננית, אני חייבת
לשמוע. ספרו לי למטה בתגובות לפרק.
בקיצור אז אמרתי לו שאני לא יכולה אבל הוא לא ויתר.
כשבאתי לאסוף את הנתגרד הוא הבהיר לי שהוא בקטע כזה.
אמר לי כן, את עובדת יותר מידי ואם את רוצה אי פעם לצאת לגרינג
אז תגידי לי ואני כזה יואו אחי תן לי את הקבלה בשביל הביטוח אני
כאילו לא יכולתי להסתכל לו בעיניים.
לא ידעתי מה להגיד לו בכיף אני יודעת מה אתם אומרות נו מה אכפת
לך תני צ'אנס אבל כן אכפת לי. כאילו אני הולכת לעשות אותה.
שמרית זה שיש לך חברה רווקה? מגיל 30 לא אומר שהיא צריכה לצאת
עם כל מי שמציע כן. כאילו די אני פה בבנקו אני רוצה
שלווה, לא רוצה דרמות עם בנים ואם הייתי רוצה את הלחץ הזה מהחברה
הייתי הולכת לכנס רווקים הזה שהכנסת עכשיו עושה.
סבבה גם בואו אם הייתי בוויב אחר הייתי יוצאת איתו נטו בשביל ערב
כיפי עם מישהו מקומי אני אוהבת את זה אז יכול להיות שבמצב אחר נגיד
אם זה היה בבואנוס איירס והיו קוראים לו חואן הייתי אומרת כן
נטו כי אני אוהבת לפגוש אנשים. וכאילו מקסימום נהיה חברים אבל
בולגרים זה תרבות שונה. אתם מבינות.
כאילו אני מגיעה אליו. הוא פותח לי את הפה ואומר לי
וואו, וירי ביג ד. רי בי ביג טיס הוא אומר לי סבבה,
זה סוג תקשורת איתם אתם מבינות, באמת?
כאילו שזה מנטליות אחרת. אז די הזמסתי אותו אבל אני אגיד
לכם את האמת זה לא רק קטע שהוא מתרבות אחרת בינינו, אני לא רוצה
פה כלום עם אף אחד, גם בגלל שעדני עדיין בראש שלי.
ותרגשי שמרית אמרתי בראש לא בלב שלי.
כן. פשוט בגלל כל ההתעסקות הזאת עם
הפודקאסט היא מבולבלת. אני כל היום צריכה לשמוע את
הריבים שלנו ואז את השיחות שלי עם חברות שאני מתלוננת עליו אז אני
כאילו עדיין חיה את הסיפור הזה עד שאני הולכת לסיים את הפרק סיום של
הפודקאסט שכבר הפך להיות שני פרקים כי עברתי את העשר 1000
מילים שתבינו. בקיצור, אם בא לכן לעודד אותי
לגבי החזרה לארץ תכתבו לי באינסטגרם או בתגובות מתחת לפרק
והכי יעודד אותי למי שלא יודעת זה שתירשמו לערוץ של הפודקאסט
ביוטיוב כי מי שלא יודעת מהרגע שמגיעים לאלף סאבסקרייברס ביוטיוב
מתחילים להרוויח כסף ואני נואשת להגיע למספר הזה וחסרים לי כולם
200 ומשהו נרשמים שתבינו. אז פליז לכו ליוטיוב תרשמו בנות
פודקאסט ותעשו סאבסקרייר יאללה אני חולה.
עליכן ונתראה בפרק הבא של שיט שרס אה רגע בעצם אמרנו שוגרשוב כן
תגידו לי מה אתן מעדיפות? אני אעלה לכן סקר וכמובן בפרק הבא
אני אעדכן אתכן לאיך אני מסתגלת לחיים החדשים שלי בתור בן אדם
יעני נורמטיבי. נדבר על זה כבר.
יאללה ביי בנות.