Bileam jurin, joka on siis harvardin klassikoita.
Hän oli pysähtynyt nimenomaan miettimään, että mitkä on ne
tärkeimmät asiat siinä matkan varrella ja tää parveke metafora
oli yksi juurikin niistä, joka konkreettisesti tarkoittaa sitä,
että kun me kaikki ei voi mennä meinaa avaruuteen katsomaan
niitä asioita, niin me voidaan tehdä semmoinen kolmivaiheinen
parvekkeelle meno. Eli kun tulee joku tilanne, että
mä en tiedä mitä mä tekisin, niin mä ensin pysähdyn eli mä
käytän valtaa olla sanomatta tai tekemättä mitään, niin mä ota
käytän valtaa pysähtyä sen jälkeen mä.
Kysyn itseltäni, että mitä tunteita tää musta herättää.
Tää rohkeus on myöskin sitä, että sä lähestyt jotain asiaa
sun peloista huolimatta tai turhautumisesta huolimatta ja
että sä myöskin toimit. Sitä voi kutsua myöskin
harjoitteluksi. No niin, tervetuloa tänne
neuvottelijakanava. Mulla on toista kertaa vieraana
helenaoman työ psykologian tohtori.
Onko se oikein? Sitäkin tohtori,
työelämäprofessori. Se on ehkä niinku silleen
yksinkertaisesti sanottuna. Joo ja se meni Turun yliopistoon
ja sulla on semmoinen tavallaan dream shop siellä eikä voi
sanoa. Että Turun yliopiston
kauppakorkeakoulussa mulla on dream job ja siellä on ihanaa
porukkaa. Mä oon viihtynyt tosi hyvin.
Mä oon suuri fani. Ne on aika kauan käyttänyt tätä
mun uusia neuvotteluvalta enkä mä teen.
Juhana torkin kanssa joissain tota opinnoissa niin tätä en
tiedä tapahtuuko enää, mutta siitä isot plussat Turun
kauppakorkean. Joo, mutta sä tuut taas tuota
voi sanoa jälleen kerran sä kävelet hiekkamyrskyssä ja tuota
sitä päin. Eli eli tää tuntuu olevan sun
uran uran tota ehkä tunnusomainen niin kun kuva
miksi se tavallaan hiekkamyrsky on just tärkeä ja miksi kaikki
sun kirjat tuntuu olevan sitä hiekkamyrsky myrskyssä kävelin.
Hiekkamyrsky kuvaa niitä vaativia vaikeita hankalia
tilanteita ja nehän on niitä, että jos me ei olla niihin
valmistautuneita niin ne niin kuin olen joskus sanonut.
Ennemminkin, että ne kantaa mukana mukanaan niitä isoja
mahdollisuuksia, mutta myöskin isoja riskejä ja se on se on
semmoinen aarreaitta mistä löytää jatkuvasti uutta, että
silloin kun edellisen kerran tavattiin, niin mä olin tosiaan
panttivankineuvottelujen psykologiaa aika paljon.
Nyt on suomeen tulossa ja ollutkin jo erilaisia
panttivanki neuvottelijoita. Olet maailmalta mitä mä tapasin
silloin mä oon siirtynyt nyt sitten astronomitteihin ja
kaikkein muuhun. Eli mä pyrin aina vähän niinku
sitten katsomaan, että missä on porukkaa, joka on ollut
vaativissa tilanteissa. Mitä uutta voisi löytää?
Mitä uutta mä oon itse kokenut? Mä aika paljon meillä on omiin
kokemuksiin ja ja ne on niitä kriittisiä hetkiä.
Mutta käydään tää hiekkamyrskyn metafora läpi ja tähän alkuun
pieni kaupallinen tiedote robotti koirat etäohjattujen
kullankaivun sekä toiselta puolelta maapalloa.
Ohjattu kirurginen operaatio. Ovatko ne jo nykypäivää
futucastin ja telian yhteistyöjaksossa?
Telian 5 g johtaja janne koistinen päivittää
verkkoihintietoutamme tähän päivään.
Hän kommentoi 2 GN olevan sympaattisen retroa, mutta silti
yhä käytössä telian vierailut futucast sä siis jatkuvat ja
janne paljastaa mitä 6 GN osalta jo suunnitellaan ja miksi sitä
pitää jo väläytellä. Scifi ja siistit jutut ovat
nimittäin utopian todellista tulevaisuutta, kun verkkoja
kehitetään. Kuuntele sinäkin.
Tukesin ja telian yhteistyöjakso spotifystä opin lisää
verkkoteknologia ja verkko intrasta ja nyt takaisin jakson
pariin. Tää kävellään tuolla jossain
aavikolla ja yhtäkkiä ainakin tulee hirveästi tota hiekkaa ja
näkyvyys peittää niin mikä eläin toimii tässä oikein ja mitä se
tekee. Mä oon käyttänyt biisoneita
tässä joka tari. Tämä tuli minulle ikään kuin
lahjana, eli tää on tosi juttu, että biisonit jotenkin tietää
vaistonvaraisesti, että ei kannata lähteä.
Jos on riittävän lähellä sitä myrskyä, niin ei kannata lähteä
karkuun, koska se on luonnonvoima joka saavuttaa joka
tapauksessa. Eli kun menee kohti niin
todennäköisempää on, että vaikka se tuntuu epämiellyttävältä niin
sen kohta pystyy jättämään taakse.
Tietenkin kaikki on suhteellista, joskus on järkevää
suojaa. Mutta sitten joku oli tässä
vuosien varrella kun on tullut tästä metaforista puhuttua, niin
joku oli tehnyt faktantarkistusta ja todennut
että se on totta, että Coloradon high Coloradon lumimyrskyssä ne
tekee samalla tavalla ja olin löytänyt myöskin tiedon, että
mitä ne tekee silloin jos käy niin että ne ei meinaakaan
päästä läpi niin ne kerääntyy yksi saamaan lämpöä ja tukea
toisiltaan. Niin mutta.
Kyllä se tärkein pointti on oikeastaan se, että mitä tahansa
hankalaa tunnetta, tilannetta, ihmistä, joka tuntuu hankalalta
kun me kohdataan, niin miten sitä siinä voisi kehittyä ja
ikänä ei muuten tule valmiiksi ei tule semmoista, että voi
sanoa, että no niin, nyt kaikki tilanteet niinku sujuu tosta
vaan, että aina löytää uutta. Mutta siis tosiaan tunne rohkeus
on uusi kirja ja hyvä kirja suoraan puhumisen ja vastarinnan
kohtaamisen taito. Niin tota eipä ne vaikeat ja
tilanteet vastarinnan niinku valistamalla yleensä.
Ratkeaa joskus niihinkin, mutta tota se on sitten ehkä on niin
että pitää olla sitä rohkeutta ja mennä mennä vastaan niin
puhutaan tästä kirjasta. Ja tosiaan kannattaa kannattaa
saattaa niin kun lukenut itse ja sitten musta oli todella rohkea
ottaa tähän myös tuota tommi läntisen lauluja mukaan musta
aina. Hienoa että näitä näitä tota
rikotaan tätä tavallaan formaattia sekä puhuminen että
ne laulut oli musta hauskoja. Kiva kuulla joo ja siinä sattui
syntymään niin, että samoista teemoista syntyi mun teksti.
Ja tommin biisejä ja sitten mä oon aina yrittänyt ja pyrkinyt
ja toteuttanutkin sen että jotain taidetta aina mukaan.
On se sitten kuva. Kuvallista on se runoja on se
biisit tekstejä että jotain koska taide kulkee vähän eri
reittejä ja virittelee luovuutta vähän eri tavalla niin että on
joku muu kanava myöskin. Mutta mainitsit noi panttivanki
neuvottelijat ja se oli meidän edellisen jakson jäsen ja mä
kuuntelin. Se oli hauska kun se tunnusteli
tehdään törkeästi. Otit vaan niinku.
Parhaimman suoraan name droppausta mitä löytyy ja kävit
tota tapaan meni mutta yksi oli boss joka tulee tonne nordic
business forumiin ja tavallaan se sitten reflektoi tätä
kirjastoa taaksepäin. Niin mäkin muuten siis tein
kumman tota tee. Jakso niin mä laitan tähän
viittaus siihen meidän panttivankineuvottelujaksoon
niin tota se tavallaan elävöittää sitä kun vähän katsoo
aina mitä se tuli aikaisemmin juteltua ja tää liittyy vähän
tuohon mutta tota sä huomasit että sä olit kääntänyt tän
chrisforsin tota tän tota mikä se oli toi toi oodi se.
Action. Action niin vaikea sana että sä
oot kääntänyt väärin niin miten sä olit se ensikertalainen mikä
on oikea? No oikeastaan ei ole väärää ja
oikeaa, koska mä olin kriss. New yorkissa christ forssin
sellaisessa valmennuksessa, joka oli ensimmäinen, mihin pääsi
ulkopuolisia, ja siitä on siis jo olisiko siitä 7 vuotta aikaa
tai jotain. Ja hän, kun hän puhui tästä
kyseisestä ja mä yritin etsiä, että löytyykö suomen kielellä.
No ei löytynyt. Ei, ei silloin siitä puhuttu ja
mä kutsuin sitä syyteau editoineiksi ja kun mä puhuin
siitä luennoilla, niin sitten mä aina jotenkin sanoin, että kun
tää kuule tää syyte auditointiin niin se ei oikein niinku OK se
on suora käännös, mutta se ei niin kun.
Jotenkin kuulostanut hyvältä ja nyt tähän kirjaan mä totesin,
että sehän on suoruus auditointi eli se on juuri sitä, että miten
sä aloitat suoraan sille tavallaan hiekkamyrskyyllä ja ja
se on mun mielestä mä muutamia asioita sieltä edellisestä
poimin ja tää oli yksi se mihin mä tavallaan jotenkin halusin
palata. Mutta siis se on vaikea
tekniikka. Periaatteessa tota ennakoida,
että toisella ihmisellä ei ole pelkästään hyvää sanottavaa sun
prosessista tai neuvottelusta tai lopputuloksesta.
Ja niin niin tietyllä tavalla otetaan se kissa pöydälle ja
käydään se niin kun läpi ja vähän niinku ennakoidaan että
mitä sieltä voisi tulla niinku vastakarvaan.
Nyt mä kysyn vastakysymyksen, mikä sun mielestä tekee siitä
vaikeata? No onhan se tavallaan sä voit
arvata väärin eli sä voit tuoda pelkkä niinku ongelmia jotka
eivät olleet ongelmia kenenkään mielestä, jolloin se tavallaan
huonona että sun positiota. Siis se nyt tulee ensimmäisenä
mieleen että kannattaako sun arvata toisen positioita
ylipäätänsä neuvottelussa joskus, mutta joskus sä oot vaan
ihan vinossa ja sitten jos sä arvaat väärin niin se
mahdollisti annat niinku neuvotteluasema.
Tälle toiselle puolelle. Joo toi on mielenkiintoista ja
nyt on hyvä. Ehkä muistaa että mä puhun
vaativista keskusteluista, neuvotteluista ja konflikteista,
jotka voi olla muutakin kuin perinteisiä neuvotteluita.
Ja me se on ihan totta, että voi arvata väärin ja se on tosi
kriittistä, että miten sä tuot sen esille ja ja ei mennä siihen
tarkemmin, mutta siitä löytyy tietoa tuolta kirjasta.
Mutta myöskin se, että vaikka sä arvaat väärin niin sä saat tosi
tärkeätä informaatiota kun se toinen sanoo että.
No ei toi ei ole itse asiassa se mikä mua turhauttaa vaan toi
mutta se voi. Myöskin tuo tulee käyttämään
tätä sinua vastaan. Se pelko joo joo, mut siis tästä
tulee niinku ehkä luottamukseen, että tavallaan ihmiset ei ole
ehkä juuri tän mun pelon tavalla ajattelevien ja neuvotteluissaan
edes, että tota usein on paljon niin kuin hyvää tahtoa ja
ymmärrystä ja väärinymmärrystä ja vähemmän siis semmoista, jota
raakaa machiavellilaista tavallaan törkeiden nuolien
tuolta käyttöä. Eli mielenkiintoista.
Joo. Vastaamme keskusta edellisestä
jaksoi sen alle myös tää tätä. Älä ankkuria odota toisin
ankkuria niin se joka on niinku vähän samaa sukua, että se on
niinku tavallaan vähän pöljä oletus että sieltä tulisi ikinä
mitään hyvää, että tota se vähän siis chris facebookin kirja
aivan mainio. Meidän pitäisi muuten nyt kun se
tulee sinne suomeen niin kutsua se tänne ja.
Päästään yksi sitä. Otetaan työn alle ja siis
kunnioittavasti, mutta voidaan ehkä tästä ottaa äkkiä kysyn
audit hänelle. Ja tää on musta tosi
mielenkiintoista mitä sä sanot koska tossa on eroa.
Ootko sä työpaikan jossain? Vaativassa vaikeassa
kehityskeskustelussa vai ootko sä jossain muun tyyppisessä
neuvottelussa, että että siinä on eroja ja se on mä oon itse
käyttänyt sitä ja on toiminut tosi hyvin, mutta tilannetaju on
sellainen mikä mä sanon yleensä näistä kaikista että.
Nää on sellaisia että poimi se mikä toimii sulle, kokeile ja
kehitä itse eteenpäin, että mä en myöskään usko siihen että on
joku semmoinen että no niin nyt otat tämän ja tämä toimii
kaikissa ja kaikki menee hyvin että se vaatii sen tilannetajun
myöskin ton osalta se vaatii sen tilannetajun jolloin sä mietit
että okei tohon tilanteeseen sä sopii tohon tilanteeseen se ei
sovi ja tossa en tiedä. Ehkä voisi toi voisi auttaa
saamaan jotain tärkeitä informaatiota.
Sitten sitten toisesta, mutta tilanne tajuaa mistä on tullut
joskus kirjoitettua myöskin niin on.
Just noin ja tuossa on itse asiassa niinku aloitettiin.
Juteltiin siis sinne kun mä neuvottelen jos te pankkiirina
ja sitten kun mä neuvottelin hallituksen riippumattomana
jäsenenä niin oli niin paljon helpottavaa toimia siinä
hallituksen riippumattoman ja sen neuvottelupöydissä, koska
mulla ei ollut sitä dataa kusipää investointipankkiin.
Tätä synti viittaa vaan mä olen niinku tämmöinen hallinto
hallituksen jäsen, niin tavallaan sitä oletko sinä?
Yksinkertaisesti niinku. Agentti vai päämies.
Tämä on harmi. Tuon tuota sivusta katsoen niin
se on ihan hirmuinen positiivinen vaikutus siihen.
Neuvotteluun niin on on on tilanteet on tosi erilaisia ja
just sen takia ei ole sellaista että no niin tätä kun käytät
niin aina kaikki sujuu ja ja tää on koko elämänmittainen tehtävä.
Mun mielestä katsoo ja opetella sitä.
Toisaalta sitä työkalupakkia. Eli sitä, että mitä kaikkea mun
sieltä työkalupakista löytyy eri tilanteisiin, mutta sitten
toisaalta myöskin sitä, että miten mä olen siinä hetkessä ja
tilanteessa ja mitä mä sillä välitän, jolla on tosi tärkeä ja
mitä mä havainnoin, että siinä on tosi monta puolta.
Sähän päätit tän kirjan siis siihen, että oleminen on
tekemisen niin kun vähintäänkin toinen puoli sitten tässä tässä
tunnen rohkeudessa. Joo mut toi kääntäminen on mulle
siis käänteinen kääntäminen on kanssa kiinnostavaa.
Sä oot kirjoittanut tän suomeksi, mutta ehkä sulla on
ambitioita että voisimme hienoa kun tämä.
Käännetään englanniksi, mutta tota se on ainakin
mielenkiintoinen. Tuota ajatuskoe, että miten se
kääntäisi sitten nää käsitteet toisinpäin.
Eli tää on vissiin olisi niinku emotional carriage olisiko se?
Hoikka olisi ja itse asiassa tästä kirjasta on tehty
englanninkielinen esittely, syystä että jo mulle
yllätykseksi jo ennen kun tämä oltiin Julkaistu, niin elina
ahlbäck, joka on Suomen the number one kirjallisuus agentti
oli yhteydessä ja halusi tehdä sopimuksen ulkomaan myynnistä.
Ulkomaan edustuksesta tälle kirjalle, eli se on hyvin
mahdollista, että siitä tulee englanniksi tai jollain muilla
kielillä. Katsotaan.
No toivotaan, mutta siis tavallaan silloin päästään
lähelle emotional intelligence kirjaan niin tota voisiko
ajatella, että miten tää näkökulma tota emotionaalisesta
älykkyydestä paranee sillä, että ruvetaankin pohtimaan
emotionaalista. Rohkeutta se painottaa juurikin
sitä rohkeutta, koska rohkeutta on montaa lajia eli on.
Fyysistä rohkeutta on sosiaalista rohkeutta on
henkistä rohkeutta on älyllistä rohkeutta on tunteisiin
liittyvää rohkeutta, on moraalista rohkeutta ja niin
edelleen ja tää tunne rohkeus yhdistää niistä muutaman ja ja
jos ajatellaan että tunneälykyys on useimmiten määritelty niin
että se on sitä, että sä havaitset ja tulkitset ja
tarkastelet ja hyödynnät omia sekä toisen tunteita ja ja
jossain määrin säädät niin. Säädät.
Se on ehkä vielä jotenkin laajempi, niin sitt.
Sen tää rohkeushan on myöskin sitä, että sä lähestyt jotain
asiaa sun peloista huolimatta tai turhautumisesta huolimatta
ja että sä myöskin toimit että se on tämmöinen kaksipäinen
Kotka niin kuin on sanonut että se myöskin toimit riskeistä
huolimatta. Mutta tietenkin sun täytyy olla
tietoinen mitä ne riskit on, että se tuo ehkä semmoisen
toiminnallisuuden ja juurikin sen peloista huolimatta
lähestymisen niin korostaa sitä myöskin eri tavalla.
Sitten tää. Mä ajattelin tän kirjan nimi
voisi olla. Eikö anteeksi jakson nimi voisi
olla tunne rohkeus ja suora. Russeli tietyllä tavalla nää
kirjan sijasta tätä niin apu nimestäkin löytyy tää suoraan
puhuminen niin tavallaan tämmöinen radical monesti tai
tätä. Filtteröimätön kommunikaatio on
varmaan väärä sana. Ei siis niinku raaka kaistaa
ole, mutta jonkinlainen niin kun.
Filtteröimättömyys niin niin tota miten tää tää tavallaan apu
Otsikko nivoutuu tähän mukaan. Hyvin ja sitten tuohon haluan
kuitenkin sanoa, että se filtteröimättömyys ehkä en
käyttäisi sitä sanaa, koska jos ajatellaan minkälaisessa
maailmassa me eletään, niin se, että jos jos minä tai sinä
puhutaan kaikki asiat filterryhmästä yhtään sitä mitä
ajatuksia päähän tulee ja ajatellaan että se on sitä
suoruutta niinku mun mielestä suoruus väärin ymmärretään että
se olisi sitä että no niin niinku joskus kuulee sanottavan,
että no minä olen vain sellainen ihminen, että minä sanon kaiken
suoraan ja sitten sä palautat. Ja tavalla millä tahansa saatat
halveerata tai tolvasta tai muuten vaan tilanteeseen
sopimattomalla tavalla. Sanot sitä ja sen takia tuossa
kirjan nimessä on suoraan puhumisen taito ja se taito on
äärimmäisen kriittinen siinä, että se ei ole sitä, että mitä
tahansa missä tahansa päästetään.
Ymmärrän tuon vivahde eron ja tavallaan se jonkinlainen niin
kuin autenttisuus tai aitous tai tai tavallaan.
No päästään näihin tunteisiin. Sulla on tää haavanlehti tunne
ja ja ja tavallaan siis kuitenkin niitä on niitä tunne
efektejä siinä ympärillä, niin voitais itse asiassa tuosta
hypätä siihen eli eli onko meillä se niinku aitouden edessä
sitten jotain haavanlehti tunteita ja peitetunteja, niin
siellä tässä nää 2 käsitettä. Nyt on pakko lähteä aitoudesta,
koska pelkästään oi että pitäisi tehdä aitojajaksot muuten
jossain jaksossa hiljattain puhuitko ja puhuittekin
aitoudesta. Tai tavallaan mulla oli toi oli
oli tuota. Pekka töllin kirja tää tota siis
se arvostamisen psykologi ja ja siinä tietyllä tavalla on siis
se oikeastaan mikä sullakin oli jollain haastatella tätä
oivallus että. Että se tavallaan se suoruus on
nimenomaan ei tarkoita töykeä, suoruutta tai vaikeista asioista
suoruutta myös, vaan myös niinku kohteliaisuutta ja niinku
arvostamista. Eli sekin on myös aitoutta ja ja
se on niinku tärkeä taito. Joo ja suoruus tarvitsee
parikseen sen. Empatian tai arvostamisen tai
minkä tämän sukuisen sanan haluaakaan valita?
Mistä mä kirjoitin edellisessä kirjassa tästä yhdistelmästä,
että aika hyvin menee, koska jos mä oon suora tavalla, jota sä et
pysty ottamaan vastaan, niin siitä ei välttämättä ole
kauheasti hyötyä. Tai jos mä oon vaan.
Empaattinen tai arvostava, mutta en saa sanottua suoraan, niin
siitäkään ei ole hyötyä, mutta se aitous on minusta
mielenkiintoista, koska jos mä ajattelen vaikka itseäni, että
mikä mulle on ollut aitoa 10 vuotta sitten ja mikä mulla on
aitoa nyt tänä päivänä niin se on vähän eri asia.
Ehkä että mistä muistelen, että sanoit myöskin aika samalla
tavalla tai joku sanoi siinä? En muista kumpi teistä että.
Kun lähtee harjoittelemaan ja kokeilemaan jotain uutta, niin
se voi tuntua tosi kömpelöltä eikä aidolta vaan sen takia
koska se on uutta. Esimerkiksi se on yksipuoli sitä
sitä voi kutsua myöskin harjoitteluksi.
Edistymiseksi. Tai edistymiseksi tai
kehittymiseksi tai joksikin muuksi.
Epämukavuusalueelle vietkö myrskyssä kävelet?
Kyllä vaikka vaikka siksikin, mutta sitten kun mä oon tehnyt
kokeillut niin sitten voi olla että kun mä oon.
Tehnyt sitä riittävän aikaa, niin mä toten OK ei tää olekaan
mun juttu. Tää tää ei ole mua, mutta.
Voi olla että joku ajattelee että se että sanoisi suoraan
asioita. Aikuisena, joka ei tarkoita sitä
nimittelyä tai jotain muuta niin että että se ei vaan ole itseä.
Voi olla että jossain vaiheessa huomaa, että hei, kyllä se
onkin, että me ei oikein tiedetä, että koska me ollaan
aitoja ennen kuin me on kokeiltu.
Joo siinä on. Mulla oli tuomas enbuske ja otto
juote niin meillä oli tämmöinen tota autistisen nerot jakso ja
me pohdiskeltiin tämmöisen tota Saimaan baron Cohenin kirjaa,
jossa oli tämmöinen patches, että sä tavallaan tämmöinen niin
kun autistinen niin kun. Isten matriisin eli tavallaan
jos on joku asia. Tätä tulkitaan että tapahtuu.
Niin sä voit tehdä sitä, että vaikka korrelaatiokausäätiön
analyyseja ja täähän niinku tämmöinen miehinen taito taito
tavallaan niinku löytää hahmo hahmon tunnustuksia ja sitten on
tämmöinen niinku stereotyyppisesti enemmän niinku
vaikka näin siis ei ole sukupuolittuneita molempia
kykyjä voi olla erikseen ja enemmän niinku sekä mielellään
naisilla on tämmöinen niinku empaattinen tai niinku miehen
teoria. Eli tavallaan minä pystyn
päässäni ajattelemaan mitä siinä ehkä ajatteli sitten päässäsi ja
sen perusteella kodifioimaan käytöstä niin, mutta tää
ensimmäinen systeemi kelpaa myös tän toisen simulointiin ja ja
tavallaan niinku jopa niinku kaikista tokkoihin introverttien
autistipoika niinku voi Simuloida tätä empatiaa päässään
täällä tätä ensimmäisellä mallilla, kunnes siitä sitten
vanhemmiten saattaa tulla. Aidosti tulee tämmöinen autistit
breaker eli tavallaan suhtautuu elikkä aidosti lämmin ihminen
eli tämä niinku saattaa niinku iän funktiona tapahtua.
Joillakin ihmisillä tämmöinen niinku puhkeaminen kukkaan myös
sillä tota toisessa ominaisuudessa joka on yleensä
on siis tota sillä niinkutisesti käyttävälle ihmiselle se tota
empäattori. Mielenkiintoista.
Joo ja se oli hauska. Kannattaa sekin siis katsella.
Se oli vähän semmoista äijä äijä juttelua tästä aiheesta.
Mutta ainakin tuntui aidolta analyysillä ja siinä oli
pohjalla tää simon baron coenin tota.
Äijä juttelun. Ja koska se oli vähän siis
semmoinen tota, että me kaikki oltiin vähän itse diagnosoitu ja
tota neurologialla olevia. Niin.
Mikä on ehkä totta, mutta ainakin minä ja enbuske oltiin
päästy siitä niinku tämän autistit läpi.
Siis ihan aitoon inhimillisyyteen ja otosta.
Mä olin ehkä vielä tota vähän epävarma, että oliko otolla
tapahtunut tätä. No tää oli vähän ehkä läpällä
sanottu. Mutta kuulostaa
mielenkiintoiselta. Joo mut siis toi tavallaan tämä
haavanlehtitunne ja ja sitten peittotunne niin niin ymmärrä
sitten niihin. Haavanlehtitunne.
Termi oikeastaan lähti juurikin niistä yksi biisin sanoista,
missä haavan lehteä kuvattiin tai tommikuvasi, että miten
haavanlehti kulkee pelosta huolimatta tai pelkoa kohti.
Ja sitten jos meillä ihmisillä on pelkoja, niin sehän on vähän.
Voi olla vähän semmoinen haavanlehtimainen, mutta me
peitetään se joskus joskus sen ilmiasu voi olla myöskin hyvin
toisenlainen ja mä sitten tein vähän kartoitusta, en
tutkimusta, mutta kartoitusta siitä, että mitkä on sellaisia
epämiellyttäviä tunteita. Yli 30 etteikö se voisi olla?
Tutkimus oli tuhatviisisataa. Joo että.
Sillä pääsee jo tutkimukseen. Mä mieluummin kutsun sitä
kartoituksen. Joo joo joo.
Mutta useita maita ja. Oli 10 maata ja se mikä mua
hämmästytti. Siinä oli se ylivoimaisuus.
Miten ahdistus tuli sieltä esille eli ahdistus on.
Hyvin, hyvin tyypillinen tunne. Ja.
Siitähän kuvataan erityisesti primary perheentupa, joka on
paljon tätä teemaa miettinyt. On kuvannut sitä peittotunteen
eli ahdistus on usein sellainen ikään kuin peitto, joka joka
tarkoittaa sitä, että se peittää usein muita tunteita alleen.
Ja jos mä jaksan ja uskallan kaivaa, että mitä siellä peiton
alla on, niin voi olla, että sitä on helpompi käsitellä.
Sehän on ihan valtava teema sinällään, mutta kyllä se
liittyy myöskin siihen, että koko tää tunne teema, että miten
me toimitaan työyhteisössä. Koska mun fokus on kuitenkin
työyhteisöissä ensisijaisesti ja siellä että mitä mä sanon
itselleni. Mitä multa löytyy löytyy siitä
mun omasta tarinasta. Pitääkö mun editoida mun omaa
tarinaa? Mitä mä ajattelen itsestäni?
Mitä mä ajattelen maailmasta ja niin edelleen, mutta sitten
siellä oli monia muita tunteita, oli epävarmuutta.
Häpeä oli todella. Häpeää sillä sun julkkareissa
moni veikkasi sitä häpeää suomen ykköstuneiksi, mutta se ei
sitten ollutkaan että. Mä oon monessa tilaisuudessa
kysynyt, että arvatkaa että mikä on niin kun tyypillisin
epämiellyttävä tunne ja toistaiseksi mä luulen, että
melkein aina eka. Vastaus on ollut häpeä, että
siinä on jotain ja ja sehän on tosi vahva tunne myöskin ja ja
itse asiassa se ahdistus voi olla juurikin se joka peittää.
Häpeän myöskin alleen, että häpeä on aika kokonaisvaltainen,
mutta sitten tietysti yksilön tai tiimin tai organisaation
näkökulmasta. Se on se myöskin, että kuinka
niitä tunteita kohdataan ja käsitellään ja on tehty
mielenkiintoista tutkimusta kyllä suomessa muutenkin.
Esimerkiksi psykologi jarkko rantanen ja heidän
organisaationsa on tutkinut sitä muutosprosessissa ja
strategiaaprosesseissa ja on todennut, että jos niistä
tunteista voidaan, jos ne voidaan kohdata, jos niitä
niistä voidaan keskustella käsitellä hyvällä tavalla, niin
se edesauttaa myöskin sitä strategian kokemista siinä
arjessa ja edesauttaa muutostilanteita, että että ja
se ei ole tunteissa vellominen joskus törmää siihen, että no
niin, nyt sitten. Puhutaan vaan velottaa jossain
tunteissa. Ei vaan se on nimenomaan.
Myöskin se on tärkeä asia jos me halutaan jotain saavuttaa, niin
se on tärkeä asia myöskin, että me ymmärretään, että miten
epämiellyttävät tai miellyttävät tunteet, miten ne vaikuttaa
siihen mitä mä miten me toimitaan ja että että niinku
tuosta löytyy se esimerkki että joku sanoi että että oliko se
nyt 30 vuotta ollut töissä, että vihdoinkin puhutaan näistäkin
asioista, koska kyllähän me kuljetaan siellä, mutta sitten.
Organisaatiot on erilaisia me ollaan yksilöinä erilaisia, että
yksi asia koskettaa yksi 12. Joo ja tässä oli tää parveke
teema. Mikä siis löytyy jo täällä Turun
tota tää gettingues kirjan klassikko getting the balcony
mutta vähän eri kulmasta että tota oliko siellä vaan niinku
aikalisä tai onko se vieraannuttaminen kolmannen
tuota perspektiivin hakeminen ensimmäistä perspektiivistä,
mikä tää tavallaan parveke parveke tematiikka sulla oli.
Parveke tematiikka on oikeastaan öö.
Avaruuslakana katseesta hieman yksinkertaisempi muoto eli eli
tota kun tätä kirjaa vartenhan mä tulin kohdanneeksi 7
astronauttia ja kaikki sanovat oikeastaan samaa, että miten eri
tavalla sä näet tän meidän maapallon ja sen, miten yksi me
ollaan täällä kun sä katsot sitä tuolta riittävän kaukaa ja sä
näet sen että. Millaisessa?
Toisessa tavallaan yhteisessä laivassa me ollaan niin monet
asiat poliittisen debatin pienuus monet riidat alkaa
tuntumaan täysin turhalta ja ja semmoinen niinku yhtenäisyyden
tunne lisääntyy. Niin kuin sanoi robert, joka oli
kanada, kanadalainen astronautti, sanoi, että kun hän
meni sinne kansainväliselle avaruusasemalle ekan kerran,
niin sehän kulkee seitsemäntoistatuhatta 500
mailia tunnissa 90 minuuttia, niin se menee tän pallon ympäri.
Ja sanoi, että ekan kerran niin aina katsoo, että tuolla on
calgary. Tuolla on montreal.
Tuolla on ne tutut paikat. Sitten se menetti merkityksensä
ja sitten sä susta tulee jollain tavalla maailman kansalainen
kuitenkin vähän eri tavalla, eli se että sä katsot kauempaa niin
se yleensä muuttaa niin bileam juryn, joka on siis harvardin
klassikoita. Mä olin hiljattain hänen
valmennuksessaan ja tota hän häneltä tuli uusi kirja ihan
hiljattain. Koska hän oli pysähtynyt
nimenomaan miettimään, että mitkä on ne tärkeimmät asiat
siinä matkan varrella ja tää parveke metafora oli yksi
juurikin niistä, joka konkreettisesti tarkoittaa sitä,
että kun me kaikki ei voi mennä mennä avaruuteen katsomaan niitä
asioita, niin me voidaan tehdä semmoinen kolmivaiheinen
parvekkeelle meno. Eli kun tulee joku tilanne, että
mä en tiedä mitä mä tekisin, niin mä ensin pysähdyn eli mä
käytän valtaa olla sanomatta tai tekemättä mitään, niin mä käytän
valtaa pysähtyä. Sen jälkeen mä kysyn itseltäni,
että mitä tunteita tää mussa herättää?
Ja sen jälkeen mä katson sieltä vähän kauempaa ja kysyn
itseltäni, että mitä mä voisin tästä tehdä tai voin kuvitella
jopa että siinä on ihmisiä. Ketä mä en tunne.
Tää on myöskin semmoinen asia mistä on tullut matkan varrella
puhuttua, mutta se tuli mieleen uudestaan kun jyri puhuu siitä
ja sanoi että tää on yksi hänelle merkityksellisiä asioita
ollut tässä matkan varrella etäännyttääminen ei kuitenkaan
ole mun mielestä se ensimmäinen keino aina, koska sehän vie
läsnäolosta väistämättä jotain pois, mutta se voi olla tosi
hyödyllinen keino se voi olla tauon aikana hyödyllinen.
Keino ja. Mä uskon myöskin semmoisiin niin
kun pieniin asioihin ja joskus se joku pieni asia voi olla
vaikka se että jos mä tarvitsen. Jos mä en tiedä mitä mä sanoisin
tai tekisin ja mä tarvitsen vähän ajatteluaikaa tai tulee
joku hankala tilanne ja mä meinaan tuomita sen toisen
mielipiteen tai mä meinaan alkaa vakuuttamaan omasta
mielipiteestäni niin joskus on tosi hyödyllistä siinä kohtaa
kysyä yksi tai 2 lisäkysymystä. Mä oon harjoitellut tätä itse
viime aikoina kun mä mä teen vapaaehtoistyötä tuolla
kriisikeskuspäivystyksen. Se on aika siis entinen
itsemurhalinja. Ja tota siellä on ihmisillä
monenlaisia kriisejä niin siinä vaiheessa kun meinaa itse sanoa
jotain niin että pysähdy ja kysy vielä pari kysymystä.
Ja mä uskon, että työelämässä mitä on tätä myöskin tarkkailua,
että ne voi olla joskus näin pieniä pysähdyksiä.
Mun mielestä tää juryn parvekkeelle meneminen on
myöskin se pieni pysähdys, että ne voi olla joskus tosi pieniä
asioita milloin paljon. Merkitystä tulee parikin kelaa
ton uran parvekkeen lisäksi tätä tulee steven kauneinta tätä
seven habits sofievesinpelin. Siellä oli tää klassinen tota
että eli tota tapahtuman ja reaktion välillä kannattaa usein
karpata se. Tyhjä tila, joka poistaa sitten
tavallaan sitten ehkä kääntämään erilaisten ajateltuna, vie sen
sitten tota sieltä systeemi ykkösestä eli intuitiosta siihen
tota systeemi kakkoseen eli tota rationaalisuuteen eli sillä
tavallaan aivosi siirtymällä, että sä reagoit ehkä juurikin
tunteilla tai intuitiivisella tunteella, jossa mun mielestä
intuition käyttövoima tai triggeri usein ne on se tunne
niinku se tavallaan poistat sen tunteen, niin se usein sen
lopetat sen intuitiivisen reaktion, joka tulee
selkäydininnasta ja siirryt sitten siihen rationaaliseen
päätöksentekoon joka. Ei ei käytä ehkä tunteita niin
paljon tuota polttoaineena. Intuitiotaan on eri lajeja ja
jossakin ei johonkin ei välttämättä intuition lajiin
edes kuulu tunteet, mutta jos. Tunteita haluaa laannuttaa niin
vaihtoehtojen pohtiminen on yksi sellainen yksinkertainen tapa,
koska se on aika monimutkainen, kognitiivinen prosessi tai
analysointi tai vertailu tai eli silloin voi itselleen sanoa jos
ajattelee, että hei nyt mun pitäisi vähän rauhoittua, niin
onko se semmoinen tilanne, että voi jotenkin vähän analysoida
tai vertailla mielessään jotain tai kysyä jos jos huomaa, että
toisella on sellainen hetki niin kysyä vaikka jonkun kysymyksen,
jossa hän vertailee erilaisia asioita mielessään.
Todennäköisesti se tunnetila vähän laatua.
Joo mulla siis laskee myös varmuuden tunteen tunteeksi.
Eli tavallaan jos mulla on niinku vanha vahva.
Flow tyyppinen ymmärrystä taas tätä näin niin reagoida näin
niin se varmuuden tunne saa minut niinku heti reagoimaan
asiaan, jossa siis voisi olla tärkeä kyseenalaistaa myös sen
varmuuden tunne ja ottaa se tapaus paussi käyttöön.
Mutta tota itse siis koen, että tota joskus se tavallaan
tunnereaktio on se joka validoi, että nyt olet teet asioita
oikein, anna palaa vaan, mutta joskus sitä kannattaa niinku
katkoa, mutta sitten tullaan tuohon niinku tavallaan
kyselytekniikkaan juu loputtomasti tätä aina aina
suositellaan tätä. Sekä tavallaan
tiedonkeruullisista syistä, mutta myös niin kun tavallaan
keskustelussa. Yhteys teknisistä syistä niitä
kysymyksiä niin tavallaan se on myös niinku näitä tavallaan sun
vahvoja yleiss yleistyksiä tai aina kannattaa tota kysyä
ennemmin kuin tuota tai tai tuoda se kysely kyselyn mukaan
niin tota. Ehkä aina sanan mä.
Tosta aina pois, mutta siis kuitenkin vahva vahva perusperus
tota oletus, että tuodaan kysymyksiä tuota paikalle.
Sitten taas niin kun hieman kyynisenmman bisnesneuvottelujen
kulman puolelta. Usein tämä tämä sitten tuota
tätä vastustetaan tämmöisenä niinku kyynisen tiedon
kalasteluun conversation tekniikkana, joka sitten
lässähtää siihen niinku kolmanteen sun empaattisen
kysymykseen, että voisitko sä ehkä nyt kertoa mulle jotain
etkä vaan kysellä multa ja jälleen kerrataan vähän niin
tilanne riippuvaista, että toimiiko se tavallaan se kysely
kysely nyt sitten kauhean hyvin. Joo ja sitten tossakin on
erilaisia. Tilanteita tokikin ja erilaisia
vaihtoehtoja erilaisia, että jälleen kerran ei voi yksi
ainoalla ainoata niin kun periaatetta ja niin kun mä
viittaan tuossa kirjassa myöskin siihen, että miten millaisia
periaatteita kysymyksiin on, vaikka siellä kremlin school of
recognition jutussa missä esimerkiksi.
Painotetaan aina vastakysymyksen kysymistä ja mutta se on valtava
niin sä voisit muuten tehdä ihan kysyä kysymisestä oman totta
joo. Klassinen open and questions ei
ei ei tätä kyllä ei ja mustavalkoisia.
Joo siis näitä ihan ihan perus perustekniikoita.
Joo, mutta voisi ehkä tästä kirjasta tota tavallaan siellä
oli tavallaan tai vastarinnan kohtaaminen ja tavallaan milloin
tyypillisesti tulee ja mikä siinä niin kun tavallaan on on
tärkeää kun tulee se tilanne jossa.
Alkaa tulla hiekkamyrskyjä niin te tätä tätä voisi niinku pohtia
että että miksi sitä tulee ja miten mitä siinä niinku
kannattaa tehdä ja mitä mitä niin kun.
Virheitä tai omalla ja siihen löytyy.
Joo. Ensinnäkin on hyvä muistaa, että
meillä kaikilla on harhoja niin kuin tiedetään mistä on paljon
viime aikoina puhuttukin, mutta näihin vastarintatilanteisiin
kuuluu harhoja eli tai virheellisiä ajatuksia, että
harvardin tutkimuksissa on huomattu, että sitten kun
kaivetaan vähän syvemmälle, niin usein ne erimielisyydet eivät
ole niin suuria kuin me aina kuvitellaan ja sen takia
tietysti se, että me osataan olla vastaanottavaisia, on se
sitten kuuntelemista kysymistä. Kaikkea muuten ja sitten sitten
semmoinen asia kuin mittatikku. Eli meillähän on tätä näkee
valitettavan paljon mun mielestä tänä päivänä, että että on
tapana leimata että okei tuo kuuluu tuohon ryhmään, se on
semmoinen, toi on tommoinen ja jossain määrin sitä täytyy
tietenkin tehdäkin, mutta sitä voi kysyä itseltään, että jos on
hankala tilanne niin arvioinko mä omaa mielipidettä ja toisen
mielipidettä, niin arvioinko mä niitä samanlaisella
mittatikunulla? Että onko se mittatikku
sellainen, että näenkö mä omasta vaan hyvät puolet ja näenkö mä
toisen asiasta vaan ne negatiiviset puolet ja se se on.
Se on yksi sellainen tärkeä. Sitten on tärkeä tietenkin se,
että mitä me tehdään juuri ennen kun me mennään johonkin.
Ehkä jos tiedetään että on hankala tilanne tulossa, niin
columbia universityssä on sellainen kuin difficult
conversationslab, jossa on paljon tehty tutkimusta tähän
teemaan liittyen ja siellä huomattiin muun muassa, että jos
on ihmisiä jotka menee tämmöiseen.
Öö polarisoivasta aiheesta keskustelemaan jostain ja osalle
on annettu tämmöinen artikkeli, joka polarisoi lisää ehkä sitä
aihetta tai hyvin niin kuin mustavalkoinen.
Toisille annetaan luettavaksi ennen sitä artikkeli, joka
peilaa sitä teemaa hyvin monipuolisesti ja laajasti, niin
huomattiin, että ne jotka luki sen polarisoiva artikkelin,
niillä oli enemmän negatiivisia tunteita.
Ne teki vähemmän kysymyksiä ja ne oli tyytymättömämpiä.
Sen jälkeen ne jotka luki sen laajan laajasti asiaa kuvaavan
artikkelin. Kysy enemmän kysymyksiä.
Niillä oli luovempia ideoita. Ne oli tyytyväisempiä sen
keskustelun jälkeen, eli se on myöskin tärkeitä itseltä kysyä,
että mitä mä teen just ennen kun mä meen johonkin ja millainen se
mun mittatikku on? Mitä mä valikoin ajatella sitten
tilanteesta, siitä toisesta ihmisestä ja ja niin edelleen ja
se niin naiivilta ja yksinkertaiselta ja tyhmältä
tuntuva ajatus? Mikä mä oon joskus unohtuu että
mä en osaa lukea toisen ajatuksia.
Että pinnan alla on aina ihan super paljon enemmän ja sitten
se että me ei pelätä niitä negatiivisia tunteita tässä
nimenomaan columbia universityn tutkimuksessa.
Myöskin huomattiin, että ne keskustelut joissa ei päästy
hyvään lopputulemaan niissä tuntee, että jumitti ne, jossa
jossa oli epämiellyttäviä tunteita, mutta ne tunteet kulki
ja vaihteli, niin ne päätyy yleensä paremmin eli ei niitä
tarvitse pelätä niitä ikäviä tunteita myöskään.
Joo tosta tuli mieleen 2 kelaa yksi on tota tää ensimmäinen
niin tota esimerkiksi sosiaalisessa mediassa.
Mä yritän olla tosi vastata niinku kaikille ja yritti
kauheasti olla miettimättä että mikähän sen tausta on.
Mä huomaan että monet muut tota ensin katsoo tausta ja sitten
jättää kokonaan vastaamatta jos ei ole maaleja tai tai sitten
vähentääkin modifioida sen viestinsä ottaa niinku erittäin
vahvasti huomioon kuka sanoo eikä mitä sanotaan.
Toi on musta on ihan hauska, kannattaa kaikkien vähän niinku
kokeilla sitä että vastataanpa kaikille niinku tota vähän niin
kun tuota taustaa riippumattomasti siihen niinku
tavallaan kysymykseen ja ja niistähän tulee ihan hauska ja
keloja joskus tota. Joskus se on semmoista kivaa
jujutsua sitten tota, että että se menee graafisella metodilla
mielenkiintoisiin kulmiin. Sitten tää toinen ajatus niin
tämmöinen niinku bring eli tavallaan, että jos se tavallaan
se en ennakkomateriaalit mitä ihmisille annetaan niin tota
värittää sen tota toiminnan sen jälkeen, että kannattaa olla
tosi tarkkana että minkälaisia taustamateriaalia jakaa
ihmisille vähän niin kun että ei niin kun tota että se niinku
menee oikeassa kulmassa se keskustelu.
Joo, mutta sitten tota tää toinen teema on tää suoraan
puhuminen että tai ja just tästä aikaisemmin paljon puhuttiin.
Siis sitten että se ei ole mitään tämmöistä
moukkamaisuutta. Tai tai tota mä nyt ole tota
totuudenpuhuja. Eli eli puhun tota tota mitä se.
Kun tulee, mutta miksi tavallaan?
Miksi tämä on tämmöinen niinku ilmaa kirkastava tekniikka tai
suoraan puhuminen, joka niinku avaa monia lukkoja?
Mä en edes sanoisi, että se on tekniikka.
Niin. Vaan se on.
Ja jos ajatellaan, että keskustellaan jostain ja tässä
on se keskusteluvyöhyke jossa pystytään keskustelemaan ikään
kuin aikuinen aikuisen kanssa, on siinä sitten 2 tai useampia
ihmisiä, niin voi olla että me mennään joskus niin kun alaspäin
siitä elikkä ei puhuta, ei kerrota, ei sanota.
Vältellään tai ollaan passiivisia aggressiivisia,
joista se tihkuu vähän sitten ne tunteet läpi tai sitten me
mennään yli, jolloin me saatetaan turhautua.
Me saatetaan huutaa tai räiskyä tai jotain muuta ja tätä ali
menemistä sitä hiljaisuutta, niin mä väitän, että se on
vaarallisempaa, vaikka tätä pelataan usein enemmän sitä,
että jos vähän räiskyy ja mä perustelen sitä, sillä tästä saa
olla hyvin montaa mieltä niinku kaikesta perustelen sitä sillä,
että sitten kun vähän räiskyy. Niin jos kaikilla on kuitenkin
hyvä tahto siihen keskustelun vyöhykkeeseen ja vaikka ei
olisikaan, niin silloin ne se asia on ja nimi.
Mielipiteet on jo ikään kun tässä, jolloin säätäminen sinne
keskustelun vyöhykkeelle on todennäköisesti helpompaa, kun
lähtee täältä mistä ei, ei vielä se asia tule ollenkaan esille ja
mitä kaikkea siihen liittyy, eli eli se on oikeastaan.
Sen muistamista, että missä se keskusteluvyöhyke on ja ja sehän
on valtava valtava määrä asioita.
Mitä mistä voi valita, että millä sinne päästään ja millä
sinne mennään. Joo, kuulostaa järkevältä.
Tuossa on pikkaisen samanlainen konsepti konsepti kuin overtonin
ikkuna, siis julkisessa keskustelussa, että se on se
keskustella value mistä saa puhua ja jos kukaan ei tavallaan
tuo semmoisia, niin kun autot box ideoita julkiseen
keskusteluun, niin sitten niistä ei myöskään haluta puhua, koska
ne niinku rikkoo sitä sosiaalista keskustella normia
ja sille on tärkeätä, että on vähän semmoisia.
Vähän niinku rajojakin niinku huutelijoita, koska sitten
joskus ne niinku tuo tärkeitä asioita tai trendejä jotka
jostain vaan uskalleta puhua ja tavallaan niinku raivaa sitä
tietä tietä muille. Ja sama varmaan pätee siis
niinku pienemmissäkin keskusteluissa.
Pätee ja tuossa on tärkeä asia on se, että.
Sitten jos me mennään toisten nimittelyyn niin se blokkaa
kyllä hyvän keskustelun pois. Eli kun on tutkittu sitä, että
mitkä asiat edesauttaa sitä että voidaan puhua suoraan ja ja
toimia hyvin niissä vastarintatilanteissa, niin
ensinnäkin se että tabu aiheista voisi puhua se että ollaan
uteliaita siitä toisesta, joka itse asiassa uusimmat tutkimus.
Se kertoo samaa mitä siellä panttivanki puolellakin jo että
että se että jaksaa olla uteliaisuus utelias siitä
toisesta se että ne tunteet saa liikkua, mutta se että siellä ei
ole toisten halveeraamista ja se on toi on se asia mistä mä oon
tänä päivänä kyllä julki keskustelussakin tosi tosi
huolissaan. Näin se on joo ja tavallaan se,
että se asia on irrottaminen henkilöistä, niin olisi vaan
niinku kauhean tärkeätä, että se on musta niinku vähän
lapsellista että ihmiset aina niinku.
Kiinnittää sen asian siihen sanomaan, että se viesti pärjää
omilla meriiteillä ja tavallaan se viestin kertoja ei tarvitse
tarvitse niinku liittyä siihen mitenkään.
Ei ole sitten tavallaan se viesti, vaan oikein että ja
sitten tavallaan, että jos tarvitsee tota asiaa niinku
dissatakseen niinku haukkua henkilöä niin se on sitten olet
ja lähtökohtaisesti aika huonoilla huonoilla tota
lähtökohdissa tai sitten käyttäydyt vaan niinku
moukkamaisesti. Joo sitten tää tota tavallaan
tunteiden käsittelystä varmaan kolmas teema puhuttiin aika
paljon nää parvekkeet ja muut, mutta olisiko sitten tilanteita
milloin niinku nimenomaan ei kannata sitä?
Tehdä vaan niistä olisi niinku hyötyä.
Tunteista. Siis tunteistaan on hyötyä ja
niistä epämiellyttävistä tunteista on hyötyä.
Eli. Tunteiden kuuntelemisesta mun
tuli tuosta mieleen. Mä en tiedä vastaanko mä nyt
ihan sun kysymyksen mun tuli mieleen toi, että kun tunteiden
kuuntelemisesta puhutaan usein, että tunteita pitää kuunnella ja
sehän on totta, mutta se on joskus väärinymmärretty niin
että se tarkoittaisi sitä, että jos mulla on joku tunne niin mun
pitäisi toimia sitä tunnetta. Ja toivottavasti me kaikki ei
aina toimita meidän tunteita eli se on just sitä, että kun on
niitä epämiellyttäviäkin tunteita, niin mun väite on,
että epämiellyttävässä tunteessa olemisen taito on yksi
keskeisimpiä taitoja myöskin työelämässä.
Koska niitä tulee väistämättä ja niistä voi oppia paljon ja niitä
voi kuunnella, mutta niitä ei aina pidä toimia.
Joskus pitää toimia, mutta se on se hyvä kysymys, että mitä
tunteita mun pitäisi toimia ulospäin ja mitkä on niitä joita
mun pitäisi itsekseni kuunnella ja miettiä, että tuleeko tää
jostain vaikka nyt sitten mun omasta taustasta tai
kokemuksista tai mikä juttu tää on vai kertooko se jonkun tosi
tärkeän viestin, koska tunteethan kertoo tärkeitä
viestejä. Ne kantaa mukanaan
informaatiota, ne kantaa energiaa.
Mukanaan myöskin niin se on. Toi on ehkä sellainen mikä mikä
tuosta. Mä en tiedä että sä tota.
Itse ehkä ajattelin siis että kannattaisiko tota se tunne
intensive inten tiivistys niinku säilyttää siinä viestissä,
jolloin se niinku muu vahvistaa sitä viestiä, että tavallaan ei,
ei niinku puhuta kuin robotti vaan otetaan vähän tunnetta
siihen niinku joskus joskus voisi niinku ajatella, että
sitten tota se olisi myös sitten tota toimiva.
Toimiva niin kun tota tapa keskustella ettei niinku
filtteröi sitä tässä ehkä menee niinku jos sitä uuden
neuvotteluvallan tota sosiaalisessa lukua mietin siis
muuten kauhean vaikea kääntää sosiaalisuus.
Se olisi ehkä tota social interactions voisi olla niinku
lähempänä sen niinku mun teeman tota niinku merkitystä.
Eli tavallaan meillä on tota sosiaalinen tilanne ja sitten
siinä on interaktiot jossa vähän lähetetään tietoa ja sitä
tiedonvälitystä ja sen kirkkautta ja identiteettiä.
Mahdollisesti häiritsee tai intensiivfioitu ne tavallaan
viestijät ja niiden tunteet. Ja sitten niin kuin yksi tapa,
että jos sulla on niin kuin tavallaan huonoja tunteita
vaikka pelkoja tai tai semmoisia, että uskallat vaikka
tehdä neuvottelutarjouksia, niin niin sitten tota tämmöinen
niinku huono tunne distress muutetaan tämmöiseksi niinku
stressi eli voi vaan ottavaksi tunteeksi ja tavallaan täällä
tunne modifikaatioilla sä pystyt sitten lähettämään sen
viestintäpallon sitten kirkkaana toiselle ja sitten saa sen
toisen tehtävään ottaa se vastaan ja siinä ehkä sun
velvollisuus ei ole niinkään ajatella sitten tota.
Sen toisen tota vastaavaa distresssien stressiajatelmaa
vaan niinku ehkä jopa hyödyntää sitä mitä se toinen toinen
siellä sitten ajattelee vähän niinku naturaaliisemmin ja tää
on niinku tietyllä tavalla se mun kehikko pikkaisen tähän
jossa siis tää tavallaan niin kun tunne rohkeus ja muut niin
tota menee niinku ehkä vähän nextille levelille tietyllä
tavalla niin niin tässä mä tästä kehikosta katsottuna niinku se,
että pitääkö säilyttää tunne siinä niinku viestissä, niin se
on niinku tavallaan semmoinen lisäinformaatio sille tätä
informaatiota. Kyllä, jota me siirrämme ja
välillä mä en tiedä saako tästä niinku kiinni, mutta se on.
Kiinni ja sitten siinä on myöskin se että.
Kun mä en aina tiedä mitä sun vaikka just nyt mä en tiedä ihan
tarkalleen mitä kaikkea sun päässä kulkee, niin myöskin se,
että me muistettaisiin tarkistaa niitä omia havaintoja, niin me
tullaan tuossa mun mielestä myöskin siihen, että me
muistetaan tarkistaa niitä omia havaintoja.
Tai sitten jos vaikka sun tunne intensiteetti on.
Jos ajatellaan, että sulla on vaikka sellainen tunne
intensiteetti, että mä koen sen jotenkin niinku painostavana,
niin voihan se olla, että se on ihan totta, että sä yrität
painostaa mua niin silloinhan mä voin.
Joskus sen asian ikään kuin sanoittamalla saada sut
huomaamaan sen, että hei no niin että sanomalla vaikka että hei
että mä oon pahoillani että mä mun on vähän vaikea joskus
ajatella jos mä koen että joku asia tulee niinku liian
paineella. Tai hei nyt mä tarvitsen pienen
hetken, että mä vähän ajattelen että mitä mä ajattelen tästä
mitä sä mitä sä sanot että sitähän voi ohjata myöskin
hirveän monilla tavoin, että jos jos kokee jotenkin sen toisen
tunne intensiteetin sellaiseksi että.
No nyt mä en osaa oikein toimia tässä.
Joo ja sitten tavallaan se on taas kerran tilanne
riippuvainen. Sori nyt vähän tätä toistellaan
koko ajan, mutta. Tota ootko se on?
Niin, mutta esimerkiksi tota haastattelin taina vuorela niin
mistä tota tutkijaa joka oli tehnyt tota väitöskirjansa
niinku huumorin käytöstä neuvotteluissa niin siinä oli
ihan niinku selkeä. Siis se tota myyjä saa
vitsailla. Pomo saa vitsailla sitten tota
ostajaa ja tuota alainen sitten vitsailee aika isolla riskillä
ja tavallaan suurella tilannetajua.
Että siinä niinku valtava ulottuvuus siinä tavallaan
tuntein käytössä. Jos niinku huumorin, niin
voidaan ottaa tunteeksi ja ja ja tavallaan, mutta se heti niinku
vingahtaa tuommoisen niinku valta analyysiin jos sitä niinku
katsoo vähän pinnan alle. Joo ja sitten ne on tosi
mielenkiintoista ja sitten huumori voi olla hyvä tapa
niinku just jossain kohtaa laukaista joku tilanne, mutta
huumori voi jossain olla myöskin jonkun ihmisen kohdalla
pakenemisenkeino, että jos mä aina.
Joo aina niinku heittää vitsiksi, vaikka olisi tarkoitus
keskustella vakavasti jostain asiasta.
Niin se että meillä kaikillahan on näitä
puolustautumispaketreaktioita ja se että olisi tosi tärkeä
itseltään kysyä että kun mulle tulee se hankala tilanne niin
miten mä toimin jos? Hyökkäänko mä pakeninko?
Mä heitänkö mä vitsiksi yli? Analysoiinko mä menenkö mä
detaljeihin mitä mussa tapahtuu niin sitten voi ehkä kun aaa OK
nyt mulle meinaa käydä näin niin sä pystyt säätämään helpommin.
No sä pystyt kiinnittää sen huomion enemmän siihen, että
mitä siinä ympärillä, ympäristössä ja toisessa tai
toisissa ihmisissä myöskin tapahtuu.
Että se energia ei mene tavallaan tänne kokonaan ja se
on just sitä mitä puhuttiin että OK on tää työkalupakkitarve.
Mutta sitten että miten mä olen siinä hetkessä ja tilanteessa
niin se on tosi tärkeätä myöskin.
Ja sitten tää oli myös niin kun haastattelukirja eli tässä oli
paljon laidasta laitaan. Nää astronautit nyt varmaan
sitten pääosassa, mutta tässä oli paljon niin kun
haastatteluja se mä en ole ihan varma että se olisi tätä.
Käytkö sä samoja kysymyksiä tai samantyyppisiä kysymyksiä, mutta
sulla oli monta keissiä jossa kävit tätä.
Tunnen rohkeutta niinku kysymyspatteriston läpi ja.
Sieltä tuli niin kun ihmisiä vaikka niinku martti ahtisaaren
cmi organisaatiosta sitten tota ihan tuota IT neuvottelijoihin
tai tai sitten tuota näihin niin kun astronautteihin tai muihin
painejohtajia niin niin oliko näistä niin kun
näkökulmanvaihdoksista jotain niinku kiinnostavia havaintoja
tai joku tyyppi joka jää nyt kiinnostavana mieleen näistä
haastatteluista. Kaikki oli itse asiassa tosi
mielenkiintoisia, koska se on yksi se iso mielenkiintoinen
juttu itselle, että tapaa erilaisia ihmisiä ja.
Siellä oli columbia universityn. Yks mun haastateltavista oli
columbia universityn bethel, jossa professori, joka vastaa
siellä neuvottelutaidot ohjelmasta, joka on siis asunut
13 vuotta japanissa ja hän kertoo muun muassa siitä, että
miten yhtäkkiä kun sä menetkin sinne, mikä ei toimikaan samalla
tavalla ja ja tätähän me törmätään sitten kun tehdään
töitä monikulttuurisessa ympäristössä.
Se tarina, kun hän luuli, että häntä ei kuunnella ja sitten hän
vaan niinku hyväksyi sen että tota pitääkin tota vaan niinku
paikallisiin tapoihin reflektoi. Tua.
Joo kyllä kyllä ja no sitten oli Suomen ilmavoimien komentaja
juha pekka keränen, joka myöskin puhui siitä, että meidän täytyy
myöskin muistaa olla suora myönteisistä asioista ja ja
siellä oli juha järvinen joka. On virgin atlantic kaupallinen
johtaja suomalaiseksi tehnyt harvinaisen uran tässä mielessä
ja kertoi tosi monista tärkeistä asioista ja ja tarja rusko, joka
taas sitten lähi idässä. It.
Projekteja ja ja tai ulkoistamista projektia
oikeastaan, että se on hyvin erilaisia löytyy.
Se muuten keissi ärsytti. Se oli semmoinen että istuu 6
vuotta siellä tätä odottamassa torjuntaa, että se oli kunnes
pääsin läpi niinku inkaanmalla päätä seinään.
Siinä tälle koin tämmöisen niinku vihaan siitä kaikella
rakkaudella vaan sun haastateltavalla.
Onpa onpa mielenkiintoista pohtia siellä oikeasti 6 vuotta.
No ei, ei mutta. Se oli se oli semmoinen,
loputon, loputon, tavallaan torjunnan ketju, jonka läpi hän
sitten pääsi. Itse asiassa se se teki.
Ja ja tää on just miten me luetaan omalla tavallamme, koska
se oli oikeasti tilanne jossa lähdettiin täysin tyhjästä,
jolloin niiden esteiden läpi kun sä rakennat jotain mitä ei ole
koskaan tehty, niin mulle henkilökohtaisesti se oli just
se mielenkiintoinen, että miten tyhjästä voi tavallaan rakentaa
ja tehdä isoimmat kaupat mitä siellä oli sillä alueella tehty.
Niin ja ja siinä on tietysti kulttuurit myöskin.
Tuli, mutta voi vähän turhautti se kun siis tavallaan biisi.
Sehän siellä. Hengaili kahvilassa että näkyy
siellä se tuntuu jotenkin vaan siitä, että minä olisin kyllä jo
saanut. Pitäkää tunkkinne että tota että
tai mutta. Ehkä ehkä sitten lopputulos
olisi ollut vähän erilainen. Mutta näin se voi olla.
Joo joo, mutta mielenkiintoinen keissi.
Joo ja sitten nyt sä sanoit yksi tosi tärkeän tai toit esille
yksi mun mielestä super tärkeän asian, minkä takia mä haluan
että siellä on erilaisia, koska joku keissi joka on kolahtanut
mulle ei kolahda johonkin toiseen.
Joku ärsyttää jotain jotain toista ärsyttää joku toinen.
Jotain yhtään mikään vaan on super innostunut kaikista että
tää on mun mielestä just se tärkeä että vaikka mä käytän
paljon omiakin kokemuksia niin mä haluan tavallaan kerätä hyvin
laajasta niin kun puulista myöskin niitä asioita jolloin mä
toivon että jokainen saa sieltä kiinni jostain joka on
hyödyllistä siinä omassa arjessa myös.
Voi olla, että mulla oli itse asiassa nyt kun tätä
reflektointia oli yks tavallaan yrityskauppatilanne, joka oli
semmoisessa aggressiivisessa odotteluvaiheessa.
Niin tavallaan. Ehkä minä sitten tota ajattelin
että on niinku muuten todella turhauttavaa kun ihmiset
tavallaan niin. Kun joutuu odottamaan.
Reaktiivisesti odottamaan, koska siis on tilanteita, jossa se
tilanne on niinku 90 prosenttisesti elä enää sun
käsissä. Joko sieltä tulee vastaus tai ei
tule ja se ei niinku tavallaan sillä yli innokkuudella tai tota
norkoiliulla tai muulla parane ja se tuntuu tavallaan niinku
hieman epäreilulta jopa että sä joudut olemaan semmoisessa
tilanteessa, että sä tavallaan et voi edistää asiaa muuten kuin
aggressiivisesti odottamaan. Sait muuten tosi hienosti kiinni
tosta sun omasta kokemuksesta. Ihan mahtavaa vau.
Pysty tää ilmavoimien tyyppi. Mä siitä tykkäsin koska mä olin
just tota tota haastatellut sitä tota arvostamisen psykologiaa.
Tätä pekka tollia niin tavallaan sekin niin kuin tavallaan kun
nimenomaan se suora puhuminen ajatellaan että se on just sitä,
että minäpä tän nyt tässä lauon näitä minun reunaehtoja ja
tärkeitä asioita ja ja ja niinku tota periaatteita niin jotka
nimenomaan on siis semmoisia tuota minun kannalta horjuvia
kun se sitten pitäisi olla sitä niin kun myös niin kun
positiivista suoruutta ja toisten keittämistä ja
arvostamista. Ja tosiaan oikeasti siis tota.
Vähän analysoin sitä kun kuorrutteet, että tällä tommille
entisen musiikille olette jo ihan oikeasti.
Se oli niinku tosi sympaattinen se sun julkaisi semmoinen niin
kuin tavallaan poikkitieteellinen fiilis ja
tavallaan uskalla tuota valokuvia ja ja pistää tätä
kroppaa liikaa niin likoon ja tehdä asioita maailmalla ja
tavata kuuluisia neuvottelijoita.
Niin se on siis todella hienoa, että oot vähän niinku rikot sitä
muottia ja arvostan tätä sinussa ja tässä tässä kirjassa.
Ja mä arvostan sitä että sä. Jaksa tehdä tätä tiedon
jakamista? Mitä sä teet näistä?
Neuvottelemiseen liittyvistä asioista ja tosi monipuolisesti.
Eli kiitos siitä. Ei kiitoksia tälleen näin ja
ottakaa siitä tota suoraan puhuminen myös positiivisesti
käytännöksi. Tosiaan mulla on ollut vieraana
helena åhman ja tosiaan aiheena tunne rohkeus, ehkä kolmas
neljäs teos, jossa biisonit kävelevät kohti tuota
hiekkamyrskyjä. Toinen.
Mut mä oon puhunut siitä paljon. Mä meinasin jättää sen pois,
mutta sitten mä ajattelin että se oli ainut semmoinen niinku
mikä musta tuntuu. Ei ainut vaan se oli sellainen
joka eniten mun luennoilla on niinku tuonut ihmisiltä
sellaisia että niinku mä kuvaan tuossa että joka luentokerran
jälkeen kun mä kerroin sen biisonin tarjonnan niin joku
tuli melkein sanomaan siitä jotain ja ja harkitsin kaikkea
niin kun hiekkamyrskyn asiantuntijoita ja biisoni
farmeja ja kaikkea mitä mitä miten siitä voisi jatkaa mutta.
Sitten mä tajusin itsekin, että niin että se on just tää hankala
tilanne, että ja siitä tuli nyt sitten aikamoinen tämmöinen.
Niinku mä kutsun sitä kaleidoskooppiksi niinku moni
muistaa lapsena kaleidoskooppi mistä mitä käännetään niin
sieltä tulee erilaisia kuvia ja kuvioita niin tää kirja on
semmoinen mitä voi käännellä ja väännellä ja sieltä löytyy niitä
isompia teemoja. Sieltä löytyy niitä käytännön
työkaluja sieltä löytyy vaikka sitten niitä biisejä tai
valokuvia, jos jos sprinttikirjaa katsoo ja.
Ja erilaisia asioita, että mä voin nyt jokainen löytää sieltä
jonkun, että sitä voi niin kun joko hakea tietoa arkeen tai
sitten voi ihan vaan. Nautiskella ja lukee tarinoita.
Joo hienoa. Kiitoksia vierailusta ja ehdotan
että mennään tuonne sisäpiirin puolelle.
Me voitaisiin puhua mahdollisesti miksi Turun
kauppakorkean? Kouluja on mainio paikka ja
miksi? Miksi tätä?
Miten siellä tehdään ja sitten me voitaisiin vähän keskustella
siitä, että miten me haastatellaan krisse tota hänen
tuota tuota panttivangin neuvottelukirjassaan, kun hän
saapuu suomeen, niin hypätään tonne sisäpiiripuolelle ainakin
näistä keskustellaan mahdollisesta.
Voit myös haastaa, että miksi mäyräkoira ei ole paras
koirarotu. Saksanpaimenkoira on
ehdottomasti paras eli. Hypätään sinne, nähdään siellä
sisäpiirin.