Moikka ja tervetuloa kuuntelemaan.
Helppoa suomea podcastia helppoa suomea.
Podcast on tarkoitettu suomen kielen opiskelijoille, jotka
haluaa kuunnella helposti ymmärrettävää suomea.
Mä puhun siis tässä podcastissa vähän hitaammin kuin
normaalisti, mutta käytän silti mulle normaalia puhekieltä.
Jos minun puhe on sinulle liian vaikeata, niin Kuuntele tämä
jakso vielä uudestaan vaikka useamman kerran, että ymmärrät
joka kerralla vähän enemmän. Sä voit myös lukea tämän jakson
käsikirjoitusta samalla kun kuuntelet tätä itse jaksoa.
Joo tällä viikolla suomessa on vielä ollut tosi kuuma.
Ilmeisesti nyt ylittyy semmoinen vanha ennätys päivistä, joissa
lämpötila ylittää 30 astetta jossain päin suomea.
Eli on tosi paljon hellettä ja hellepäiviä.
Ja tällä viikolla myös tän podcastin seuraajien määrä.
Spotifyssa ylitti 300 ihmistä. Ja sen lisäksi ainakin apple
podcastissa ja castboxissa näyttää olevan aika paljon
kuuntelijoita. Tuntuu tosi kivalta, vaikka
tietysti mulla ei oikeastaan mitään tavoitteita saada
mahdollisimman paljon seuraajia olemaan.
Totta kai mä haluan että tää podcast on hyödyksi
mahdollisimman monelle suomen kielen opiskelijalle, joten
siinä mielessä on tosi kiva, että kuuntelijoiden määrä
kasvaa. Eli siis kiitos kaikille teille
kuuntelijoille ja teille seuraajille ja kiitos, jos
suosittelette tätä podcastia teidän kavereille ja muille
opiskelijoille esimerkiksi sosiaalisessa mediassa.
Myös tämän podcastin arvostelu, eli ainakin spotifyssa tähtien
antaminen auttaa varmasti muita suomen opiskelijoita löytämään
tämän podcastin. Ja mä puolestani lupaan yrittää
jatkaa tän podcastin tekemistä säännöllisesti joka viikko.
Tai ainakin melkein joka viikko. Tällä viikolla mä ajattelin
kertoa siitä, miksi mä opiskelen kieliä.
Eli tällä kertaa vähän ehkä henkilökohtaisempi aihe.
Tavallaan. Mä kuitenkin luulen, että nää on
monille muillekin tuttuja syitä opiskella myös suomea ja ehkä
sitten muitakin kieliä. Ja koska mulla on oikeastaan
aika epäkonkreettiset syyt opiskella kieliä.
Niin ehkä tästä voi olla hyötyä myös suomen kielen opiskelun
motivaatioon. No joo jossain aiemmissa
jaksoissa kerroin, että mä osaan suhteellisen hyvin englantia.
Norjaa, espanjaa ja japania. Ja näiden lisäksi mä olen
aikaisemmin opiskellut myös ruotsia, saksaa ja venäjää,
mutta mä en koskaan oppinut niitä kunnolla.
Ja. Mä oon oppinut norjan, espanjan
ja japanin vastaa aikuisena. Oikeastaan vasta kun mä
ymmärsin, että miten tärkeitä kuuntelu on kielen oppimiselle.
Ja sitten mä sitä kautta opin opin oppimaan mun opiskelemia
kieliä paremmin. Mä oon myös oppinut nää 3 kieltä
yksin eli ilman esimerkiksi kielikursseja mikä on mulle
henkilökohtaisesti paljon parempi tapa oppia.
Sillä lailla yksin opiskellessa voi edetä omassa tahdissa.
Ja opiskella niin paljon tai niin vähän kun haluaa ja ilman
stressiä. Ja näistä pelkästään norja on
sellainen kieli, jonka mä opiskelin töitä varten.
Mä olin 3 vuotta töissä norjassa ja puhun siis nykyään norjaa mun
entisten työkavereiden kanssa. Tai oikeastaan mä teen töitä
norjaan. En siis norjassa, koska mä tein
etätöitä täältä suomesta. Silloin kun mä tein töitä
norjaan, oli siis korona eli pandemia.
Mä siis opiskelin norjaa itsekseni täällä suomessa ja
puhuin sitä sitten mun työkavereiden kanssa esimerkiksi
videopuheluissa. Mutta mä myös puhuin mun
työkavereiden kanssa aika pitkään englantia, eikä mun
olisi oikeastaan mitenkään pakko ollut opiskella norjaa.
Eli miksi mä sitten päätin opiskella norja?
No mä oon pitkään jo harmittanut tai harmikki että mä en oppinut
ruotsia koulussa. Teistä varmasti monet tietää,
että suomessa puhutaan virallisesti sekä suomea että
ruotsia ja kaikkien suomalaisten pitää opetella ruotsia koulussa.
Mutta sitten oikeasti kaikki kuitenkaan ei opi ruotsia, koska
se koulun opetus ei riitä siihen kielen oppimiseen.
Se ei siis riitä siihen, että oppii kielen tarpeeksi hyvin.
Ja mä en itse ollut nuorena tarpeeksi motivoitunut
opiskelemaan ruotsia. Sitten.
Aika monet varmasti teistä myös tietää, että norja, ruotsi ja
tanska on niin sanottuja skandinaavisia kieliä ja ne on
siis tosi samanlaisia. Joten kun mä sain sitten töitä
norjasta, niin mä ajattelin, että nyt mä vihdoin opettelen
puhumaan jotain skandinaavista kieltä.
Ei siis ruotsia vaan norjaa. Ja varmasti siitä ruotsin
opiskelusta. Koulussa oli apua norjan
oppimisessa, mutta mä myös huomasin että kielen opiskelu on
tosi hyvä harrastus. Ja mä tosiaan ensin aloitin
opiskelemaan norjaa tosi rennosti, mutta sitten myöhemmin
mä huomasin, että mä opiskelin tunnin päivässä tai monta tuntia
päivässä. Mä siis luin kirjoja ja
kuuntelin podcasteja ja äänikirjoja.
Ja mun mielestä se kun oppii koko ajan lisää on tosi
motivoivaa. Ja kielten opiskelu vaatii myös
nöyryyttä. Joskus se puhuminen ei onnistu
ollenkaan ja joskus ei muista jotain sanaa, vaikka sen ihan
varmasti osaa tai on aikaisemmin oppinut, mutta siitä huolimatta
koko ajan kehittyy eli koko ajan tulee paremmaksi, vaikka aina ei
siltä tuntuisi. Ja kieltä opiskellessa myös
oppii kulttuuria, varsinkin jos siis kuuntelee ja lukee paljon
ja samalla oppii myös sen maan historiaa.
Siitä sitten oppii ymmärtämään, miksi se maa on sellainen kuin
se on. Ja ehkä sitten sitä kautta oppii
myös ymmärtämään maailmaa vähän paremmin.
Esimerkiksi norjan opiskelijassa mä opin lisää muista
pohjoismaista ja paljon siitä, miten samanlaisia meidän
pohjoismaiden kulttuurit on. No sitten espanja.
Mä yritin opiskella espanjaa jo yliopistossa, mutta sekään ei
onnistunut. Eli sitten kun mä olin jo aika
hyvä norjassa niin mä aloitin opiskelemaan espanjaa uudestaan.
Ja tällä kertaa mä ainakin mun omasta mielestä oon onnistunut
aika hyvin. Espanjahan on tosi kaunis kieli
ja siitä puhutaan tosi monessa maassa.
Se on siis tosi hyödyllinen varsinkin matkatessa.
Mutta espanjaa opiskellessa oppii ymmärtämään espanjan ja
latinalaisen amerikan historiaa ja tietysti kulttuuria, mikä on
mun mielestä supermielenkiintoista.
No samalla tavalla. Mä olin yrittänyt myös opiskella
japania joskus aiemmin, siis joskus yli 10 vuotta sitten,
mutta siinäkin mä epäonnistuin ja lopetin.
Joten nyt kun mä olin sitten suhteellisen hyvä espanjassa,
niin mä aloitin opiskelemaan myös japania.
Ja mä oon jossain aikaisemmassa jaksossa sanonut.
Tai japani on tosi erilainen kieli, kun mikään mun osaamista
kielistä. Ja sen takia se on mulle tosi
vaikea kieli. Mutta japanin historia on tosi
mielenkiintoinen ja sen kulttuuri on tosi erilainen.
Ja sitten vaikka japanin lukeminen on tosi vaikeata, niin
kun se alkaa onnistua niin se tuntuu tosi hyvältä.
Tuntuu siltä, että on saavuttanut jotain jotain tosi
vaikeata. Ja mä oon aika varma, että
suomen opiskelusta voi saada tämmöisen samanlaisen
saavutuksen tunteen. Ja sitten on tietysti kaikki ne
ihmiset jotka osaa niitä mun opiskelemia kieliä.
Kieliä opiskellessa siis ainakin toivottavasti tutustuu uusiin
ihmisiin ja voi sitten oppia heidän kanssaan lisää.
Siis oppia sekä sitä kieltä että sitä kulttuuria.
No varsinkin japanilaisia suomessa aika vähän, mutta
nykyään onneksi pystyy tutustumaan ihmisiin myös
esimerkiksi internetissä. Ja mä itse käytän myös tämmöisiä
kielenvaihto tai kieltenvaihtosovelluksia.
Joita on siis esimerkiksi ainakin hello talk ja tandem.
Pandem. Ja sen lisäksi mä oon ihan vaan
alkanut juttelemaan ihmisille, jotka on puhunut japania.
Se toki vaatii sellaisen sopivan tilanteen, mutta ei ehkä ole
ihan mahdotonta ainakaan myöskään suomessa.
Suomalaisiin on toki varmasti vähän vaikea tutustua, mutta
toivottavasti se ei ole ainakaan ihan mahdotonta.
Tän kertaisen jakson. Aiheena oli siis mun syyt
opiskella kieliä. Ja vähän yksinkertaistettuna.
Mun tärkein syy on siis ymmärtää uusia kulttuureja paremmin ja
ehkä sitten sitä kautta ymmärtää maailmaa paremmin.
Mulle voi laittaa kommentteja esimerkiksi spotifyssa tai
sähköpostitse. Mä myös tällä viikolla huomasin,
että tän cast box-nimisen sovelluksen eli appin kautta voi
laittaa kommentteja. Mä otan mieluusti myös vastaan
uusien jaksojen aiheita. Niitä saa laittaa.
Lähettää. Linkki tän jakson
käsikirjoitukseen ja mun sähköpostiin löytyy tän
podcast-jakson kuvauksesta. Toivottavasti kuuntelu oli
tälläkin kertaa kivaa ja hyödyllistä.
Ensi kerralla on taas uusi aihe, joten siihen asti moi moi.
Val.